Sada je 21 minut posle 8.00.
Ovo je posebno izdanje nedeljne Dvorane slavnih
dok puštamo najveće božićne hitove.
Imam ovde ceo spomenar sa božićnim čestitkama.
Moja majka se mnogo ponosila našim božićnim čestitkama.
Za Božić moraš imati srca.
Svake godine smo imali fotografiju, a zatim i bilten.
Ovo je 1974. godina
Majka piše: "Džon, 12 godina, sedmi razred."
"Ove jeseni je napravio nekoliko mešovitih zabava u igraonici,
koje su bile veoma uspešne.
Mnogo pazi kako se češlja i oblači."
Da, to sam bio ja.
Ali ovo je bio Božić 1987. godine
i tad sam poslednji put otišao kući za Božić.
Moja majka piše: "Džon živi na Menhetnu,
ali najviše je u Evropi.
Vidimo ga na fotografijama, ali nažalost
prekinuo je sve kontakte s porodicom."
Iduće godine...
"Džon se i dalje ne javlja, znamo samo ono iz časopisa,
ali i dalje ga volimo i molimo se za njega.
Ovo je čestitka koju nikad nisam video
jer sam u to vreme prekinuo svaki kontakt s porodicom.
Vratile su se.
U ovoj piše:
"Zato što sam ti majka.
Napunićeš 28 godina, i skoro da te godinama nismo videli.
Možda nismo bili savršeni roditelji,
ali bar znaš da smo te voleli.
Ne želimo da umremo, a da te više nikad ne vidimo."
Bože...
DRAGI DŽONE
Godine 1990. kad je izašao članak u "Veniti feru"
našli smo savetnika za izlazak iz kulta
da organizujemo intervenciju.
Stariji brat Rori me je pozvao i rekao:
"Hajde da napravimo muški vikend u Njuportu."
Ne bih to obično uradio.
Ali Rori me je uvek podržavao.
Verovao sam mu.
Savetnik za izlazak je objasnio
da ljudi pokušaju da intervenišu i to otera tu osobu.
Imaš jednu priliku da uspeš.
Prvi dan smo jedrili, sve ono što smo radili u Nantaketu.
Ali idućeg dana smo doručkovali, dobro se zabavljali,
i odjednom dolaze tri čoveka.
Sećam se da sam pomislio: "Šta se događa, jebote?"
Rekli smo Džonu: "Zabrinuti smo za tebe,
a ovi savetnici su došli da ti pomognu."
Odjednom mi je nestao periferni vid
i sve je postalo veoma malo.
Osećao sam se kao zarobljena životinja.
Ali vratili smo se u hotelsku sobu i razgovarali 12 sati.
Mislili smo da smo dobro napredovali.
Svi su otišli na spavanje
i trebalo je idućeg jutra da nastavimo diskusiju.
Zatim smo se probudili oko 4.
Džona nije bilo.
Krenuli smo na aerodrom
i naravno, skriven u uglu,
Džon je čekao let.
Sad ulazimo svom snagom.
"Ovo je tvoj život, tvoja porodica.
Treba da ostaviš tu drugu grupu.
Onda su objavili ukrcavanje u avion.
Opet mu govorimo: "Nemoj da ideš."
ODLASCI JUNAJTED ERLAJNS
Ali osećaj izdaje je bio toliko jak da sam se samo okrenuo i otišao.
Zgledali su se i rekli:
"Mislim da ga više nikad nećemo videti."
Ne želiš takav ishod intervencije.
ODABRANI
VBAB sa Frederikom von Mirersom.
Napravićemo kratku pauzu da bi se Frederikov glas odmorio.
Malo je nizak jer sam imao previše posla.
Ne govori, treba da odmaraš glas.
Razgovarao sam s tobom. -Znam.
Niko nikad nije znao celu priču,
ali Frederik je oslabio i počeo je da gubi na težini.
Mislili smo: "Samo ima infekciju unutrašnjeg uha,
zato mu se ta slabost vraća."
Noću se znojio. Nije mu bilo dobro. Gubio je na težini.
Mislio sam da nešto nije u redu.
Znao sam da je Frederik imao mnogo partnera.
To je bilo njegovo pravo.
Ali rekao sam: "Treba da se testiramo na HIV."
Ja sam bio negativan,
ali on nije hteo da prizna da je bio pozitivan.
Bio sam užasnut.
Ali da li treba da kažem svima?
Ne, nisam hteo.
Sačuvali smo to kao tajnu.
Ali Frederik je i dalje hteo neobavezne seksualne susrete.
Misliš da je imao seks sa ljudima
dok je imao HIV?
Mislim da jeste, ali nisam to direktno video.
U isto vreme sam mislio: "Ovo je ludo."
Plašio sam se,
ali odlučio sam da je neophodno da se suočim s njim.
Rekao sam mu: "Frederiče, ostaću sve vreme uz tebe.
ali moraš da mi kažeš da li jasno razmišljaš."
Ali to ga je zaista razbesnelo.
Tad me je udario tanjirom po glavi.
Udara me u lice i nos mi krvari.
I kaže: "Glupa jebena pizdo, gubi se jebeno odavde."
Mislio sam da možda pokušava da me prevari.
Obećao sam da ću ostati do kraja.
Pol Hinton.
Samo ja znam da Frederiku ozbiljno nije dobro.
Zar ne bi trebalo da mu pomognem?
Ali imao je neki izraz u očima.
Nije bio ljudski. I to nije bio Frederik.
Iznenađen sam što mu Pol nije slomio lobanju.
Pol je otišao u lokalnu policiju,
ali nije hteo da forsira stvar
jer se plašio da će izvući deblji kraj.
Plašio sam se da će Frederik onda okrenuti protiv mene moju odluku da odem.
Šta ako Frederik može sve nas da okrivi za neke stvari?
Ipak sam ja uradio to, to i to,
obavljao zadatke i keš, prodavao dragulje bez knjiženja.
Tri četvrtine miliona u prodaji.
Budimo otvoreni.
Dvesta grama psilocibinskih pečuraka u zamrzivaču i druge stvari.
Ako neko odruka ili uletiš u nevolju, nadrljao si.
Ali kad sam otišao, pomislio sam: "Ćutaću."
Bilo mi je veoma teško da odem
jer sam se preispitivao do kraja života.
Na kraju sam otišao u američku vojsku.
Imam 25 godina i moram da se pregrupišem.
U to vreme
Frederikovo telo počelo je brzo da propada.
Imuni sistem nije mogao da podnese ono što se događalo.
Kako je Frederik bio sve bolesniji, mislio sam
da samo treba da ode u Severnu Karolinu.
"Povratiće se i sve će biti u redu."
JEZERO LUR SEVERNA KAROLINA
Lično sam odvezao Frederika iz našeg stana u Njujorku na jezero Lur.
Bio je stalno u krevetu, do trenutka
kad smo morali da ga okrećemo jer je dobijao dekubitus.
Nismo znali da umire od side. Mislili smo da ima stafilokoku.
Nije rekao nikom od nas.
Na kraju, kako je Frederikovo zdravlje nastavilo da se pogoršava,
glavni staratelj je bio čovek koji je bio u Večnim vrednostima.
Dejvid Siman.
S nama je danas doktor Dejvid Siman.
Iza kiropraktike stoji ideja uravnoteživanja strukturnog sistema tela.
Kad je Dejvid ušao u grupu, bio je kiropraktičar.
Frederik je počeo da ima fizičke probleme
i Dejvid ga je lečio kiropraktikom.
Onda je postao interni kiropraktičar.
Sve nas je nameštao, tu i tamo.
Ali nikad nisam imao dobar osećaj u vezi s njim.
Frederik je govorio da je u prošlom životu
Dejvid Siman odsekao glavu Frederiku
i da je Dejvid ovde da bi odradio karmu.
I ti si došao s druge planete
ili drugog solarnog sistema?
Jesam. -Da?
Ali suština je da to nije važno.
Kako je Frederiku bilo sve gore, postojala je borba za moć.
Dejvid je pokušavao da ugrabi moć. Tu je bio i Fric.
FRIC DIKMAN BIVŠI ČLAN
Fric je bio izvršni direktor
nemačke televizije u njihovoj njujorškoj redakciji.
Bio je istih godina kao Fredi, i njegov zamenik.
Predsedavao je
i bio potpredsednik, takoreći.
I...
Da.
Tajm-aut? -Da, treba mi vremena.
Da, jebote.
Bio sam u Rinu, u Nevadi,
radio za Dži-kju kad sam primio telefonski poziv.
Frederik je bio na samrti,
i trebalo je da se vratim
da ga vidim i oprostim se.
Potpuno sam poricao da je bio na samrti.
Fric i Dejvid su počeli da preuzimaju i primenjuju kontrolu.
Frederik je u tom trenutku bio živi kostur.
Nije bilo lako ni pogledati Frederika.
Dali su mi malu epruvetu,
rekli su da je voda s pipetom.
Rekli su da mu je teško:
"Samo mu daj kapi kad misliš da je neophodno.
Hidriraj ga."
Ali kasnije nam je Dejvid Siman otkrio
da je to što smo mu davali
bio neki oblik morfijuma
ili nešto što će mu ubrzati smrt.
Nikom od nas to tad nije rečeno.
U tim bočicama je bio otrov
i zapravo smo mu davali otrov
dok smo mu navodno samo kvasili usne.
Zatim smo sedeli u kuhinji.
Fric ulazi sa veoma sumornim izrazom lica
i samo kaže: "Frederik je preminuo."
Ja sam samo utrnuo.
Nisam mogao da verujem.
GEOGRAFSKA DUŽINA U PODNE
U njegovim efemeridama
Frederik je obeležio datume
između 28. januara i 9. februara 1990.
i napisao "Kraj života".
Umro je 4. februara.
Bilo je upravo u tom rasponu. Shvatite to kako hoćete.
Shvatite da je ova Zemlja samo prolazna stanica.
Kad umrete, sporo se pomerate u sledeću oktavu vibracije.
Mesta na koja idete,
ovo je veoma važno, određuje vaš život.
Zato mnogi ljudi pre svoje smrti
vide svoj čitav život koji im bljesne pred očima.
Sećaš li se poslednje interakcije s Frederikom dok je bio lucidan?
Rekao sam mu da ga volim.
To je poslednje čega se sećam.
Sećaš li se njegove reakcije?
Nasmešio se. U tom trenutku nije govorio.
Kasnije smo otkrili, kad je Frederik preminuo,
u sobi su bili Dejvid Siman i Fric Dikman,
i Dejvid je rekao da je Fric stavio jastuk preko Frederikove glave
samo da bi mu okončao život.
Kad smo pitali Frica, on je priznao.
Ali mi smo diskutovali
da je to bilo ubistvo iz milosrđa.
Videlo se da Fric nije hteo to da uradi.
Nije to olako uradio.
Saosećao sam sa njim.
Dame i gospodo, imate mnogo tema za razmišljanje.
Gospodari koji su se vazneli, svemirski ljudi i uskrsnula bića.
Laku noć, sa još jednom platformom Večnih vrednosti.
Nekoliko sati od Frederikove smrti,
Fric je dolazio do ljudi koji su bili
zbijeni po dvoje, troje.
Pokušavali smo da se smejemo
i sećamo dobrih trenutaka s Frederikom.
On je govorio: "Nemojte to raditi. Frederik je umro. Moramo da idemo dalje."
Bio je veoma osoran i hladan.
Frederik je otišao i sad se završio ceo taj život.
Dejvid je pokušao da kremira Frederika,
ali pre nego što je to bilo moguće, morali smo da uradimo autopsiju.
Tad je dijagnostikovano
da je imao virus side.
Kad je objavljeno da je imao sidu
eutanazija nije bila nešto
o čemu ćemo govoriti.
To je postala jedna od tajni u grupi
koju smo svi znali,
ali koju niko ne bi izneo u javnost.
SMRT "VANZEMALJCA" U RADERFORDU
VEO TAJNE NAD "SMRĆU" JAPI SEKS GURUA
Nakon toga smo morali da prekonfigurišemo Večne vrednosti.
Tu je Fric preuzeo kontrolu.
Ali nije imao bistrinu ili ličnost koju je imao Fredi.
U roku od šest meseci
ostatak naše grupe počeo je da ga pritiska.
Imali smo neku vrstu pobune.
Vratili smo se u Njujork,
zaključali su ga u njegovom stanu i nisu hteli da ga puste.
To je trajalo dva ili tri dana.
Rekli su mu da mora da ode,
i naterali ga da preda vlasništvo
akciza Večnih vrednosti i on je otišao.
Kroz tu frakturu, grupa se razdvojila.
Neki su stali uz Frica, a neki uz nas.
Privremeno sam bio na mestu vođe,
mesec ili dva,
kad smo se zapitali: "Dobro, šta dalje?"
Ali zaista da bi održao
poziciju vođe u Večnim vrednostima,
morao si da ponižavaš druge i sukobljavaš se.
Srećom, ja nisam takav.
Brzo sam bio ražalovan.
Šta si mislio o grupi u to vreme?
Mislio sam da je sve mnogo sjebano.
Da li je bilo prepoznatljivo u odnosu na ono pre?
Meni nije.
Bilo je par pojedinaca za koje sam osećao
da ih uopšte ne zanima duhovni rast,
već su tu bili samo radi samozadovoljenja.
Nešto u meni je reklo:
"Ovo je pogrešno. Moraš da izađeš."
Ali kad sam im rekao da napuštam grupu,
vezali su me za stolicu i maltretirali me dan i po.
"Frederik ne bi želeo da ovo uradiš. Ne ideš svojim putem."
Da li si sve vreme bio budan?
Ne sećam se da sam zaspao ni jednom.
Ali mislili su da ću možda otići s Frederikovim draguljima.
Pre nego što sam otišao,
skinuli su me u donji veš
i pustili me da izađem u vešu, sa torbom punom odeće.
Tako sam napustio grupu.
U to vreme, tužilaštvo je
istraživalo i bavilo se ovim da bi iznelo slučaj na sud.
Frederik je bio u centru višemilionskog prstena prodaje dragulja.
Ali rečeno mi je da iako postoji trag novca,
pošto je Frederik preminuo,
slučaj koji su mislili da mogu da iznesu na sud
više nije bio dovoljan i odustali su od slučaja.
Ali posle Frederikove smrti,
zaista sam mislila da će grupa izgubiti svoj zamah.
Da će to biti njen kraj.
Zato me je mnogo iznenadilo što je postojala još toliko dugo.
1994. 4 GODINE KASNIJE
...kako se ispostavilo.
Prati ga.
Uđi nazad na taj položaj, a zatim kreni.
Posle Frederikove smrti,
većina ekipe se preselila u Severnu Karolinu.
Fredija nema. Frica nema.
Niko nema kontakt s ljudima iz svemira,
pa moramo da smislimo kako da preživimo apokalipsu koja dolazi,
i kako ćemo to da uradimo.
Ovo je pisalo na materijalu gde sam ja bio
u Londonu.
"Frederik nam je stalno ponavljao
da imamo šansu da uradimo nešto za života
što nikad nije urađeno.
Šta je to tačno, niko od nas ne zna,
ali znamo da to treba da postignemo mi,
tako što ćemo ostati i raditi zajedno, i brinuti jedni za druge.
U budućnosti će biti moguće preživeti samo u komuni,
a svi znamo da je Fredi rekao da će ovo biti ključno.
Zato, mi smo slobodni pojedinci
koji se pridružuju u samoostvarenju za zajednički cilj.
Život u Severnoj Karolini bio je taj da smo svi živeli u kući na jezeru.
Bilo je šest spavaćih soba, ali svaka je imala dva bračna kreveta.
Nije bilo privatnosti.
Ali toliko dugo smo živeli u komuni,
da nam više nije bilo čudno.
Samo smo tako živeli.
U Severnoj Karolini
bilo je više uzemljenosti u svakodnevnom životu.
Ali dok je Frederik bio živ, uprkos svom ludilu,
u pozadini je uvek postojala atmosfera duhovne svrhe.
Sve volite bezuslovno
i postaćete deo božjeg višeg koktela na Zemlji.
Frederiku je uvek svirala eterična muzika.
Bili ste premešteni iz Njujorka u tu oazu.
Ali sećam se jednog jutra u Severnoj Karolini
Dejvid je nabavio kasetofon i kopiju pesme Mandolin Rejn.
Puštao je tu jebenu pesmu nedelju dana u krug, kunem ti se.
Govorili smo mu: "Možeš li da isključiš tu jebenu pesmu?"
Onda bi počelo: "Slušaj kišu mandolina..."
Bila je drugačija atmosfera.
Jezgro grupe je spalo na desetoro ljudi.
Nije bilo žena.
Svesni smo da smo drugačiji, da imamo veoma čudna shvatanja.
Doktor Dejvid Siman.
Odlučili smo da se ne promovišemo kao Večne vrednosti
jer je to ime bilo ukaljano.
I to je započelo novo doba za nas.
Hteli su da osnuju građevinsku kompaniju
da bi izgledali normalno.
PEĆINA SLEPIH MIŠEVA GRAÐANSKA STRAŽA
U to vreme sam znala da imaju kancelariju po imenu Lotus grup.
Bili su veoma profesionalni i pristojni.
Rekla sam: "Ljudi govore da ste svi vanzemaljci?"
Ma daj.
Meni ništa nije bilo jezivo ni opasno.
Meštani su nas zvali
"Homoseksualni zvezdoznalci s đinđuvama".
Zato je odlučeno da bi bila dobra ideja
da neki momci imaju devojke.
Jedan momak je bio s Meg.
Dogodila se trenutna hemija.
Ludo sam se zaljubila.
Mogli ste mi reći bilo šta o njima,
i ja ne bih verovala.
Prosto ne bih verovala.
Bila sam u Severnoj Karolini.
Skoro sam slučajno završila ovde,
dobila ovde posao.
Posle oko godinu dana počela sam da srećem poznata lica.
Ali svesno sam se lečila od ovog iskustva
i bila sam zadovoljna što ne znam ništa o njima.
Onda sam saznala da se jedna žena iz umetničke zajednice
upetljala sa Lotus grupom.
Elisa je jednog dana došla u moju kancelariju
i rekla: "Znam ove momke iz Njujorka.
Družila sam se s njima.
Znaš li ko su oni?
Oni nisu onakvi kakvi izgledaju.
Ne želiš da imaš veze s njima. Kloni ih se."
Pogledala sam je i rekla: "Samo se čuvaj."
Prekinula je odnos sa mnom. Nije htela to da čuje.
Htela je da čuje koliko je to divno.
U to vreme,
pripisivala sam to palanačkom ogovaranju
i te stvari.
Za mene smo svi prijatelji, radimo zajedno na tim projektima.
Bili smo kao porodica.
I dalje sam radio kao maneken puno radno vreme i mnogo putovao.
Kad je kanal E! radio specijal
o manekenima,
predložio sam da dođu u Severnu Karolinu
i vide moj život.
Uđite. Ovo je Lotus grup.
Kancelarija je u Severnoj Karolini.
Mislili smo da dobija reklamu, i to ceo segment.
Ovo bi mogla da bude dobra reklama za sve u grupi.
Gledate E!, autoritet razonode.
Oduvek sam želeo to da uradim.
Osnovna stvar je da ne budemo čudaci.
Ali sve je bilo odglumljeno i lažno.
Jedna od sjajnih stvari u radu u Lotus grupi
jeste to što vas svakog dana pozdravi naša divna Bler.
Angažovali su neku ženu da bude na recepciji.
Nije bila deo grupe.
Mislim da Hojt pre tog snimka nije ni sekund
razgovarao sa Bler.
Ona se javlja na sve telefone.
Ona je divna dama.
I imali smo neprijatnu večeru gde sam iz nekog razloga
nosio jebeno odelo i kravatu.
Sećam se da sam pogledao Hojta: "Ozbiljno?"
"Kad smo poslednji jebeni put sedeli i večerali za stolom?"
On je navodno najbolje plaćeni maneken na svetu,
ali posle skoro decenije u poslu,
uspeh Hojtu nije udario u glavu.
Emisija na E! televiziji.
Nismo videli završenu verziju dok se nije emitovala uživo.
Kad Hojt ne radi,
on je ovde, u miru i tišini planina Severne Karoline.
E! je obrtao priču oko Hojta.
Hojt vodi i građevinsku kompaniju.
Hojt ima kompanije, upošljava svoje prijatelje.
To je stvorilo napetost među svima nama u grupi.
Dobro, nećemo ti dugo smetati.
Dejv je autoritet u svemu ovome.
Morao si da ostaneš skroman.
On se uobrazio.
U kontekstu te grupe,
uvek sam hodao kao po jajima, kao i mnogi od nas.
Postali smo kao disfunkcionalna porodica
koja pokušava da izdrži zbog apokalipse.
Ovo je naša produkcija.
Na mnoge načine, dok je Frederik bio živ,
definitivno me je razmazio do neke mere
i to je pokrenulo mnogo ogorčenosti
kod nekih drugih članova.
Ironija svega je što on još finansira stvari.
Bio je na putu, jedne nedelje na Karibima,
sledeće nedelje je u Švedskoj, sledeće u Los Anđelesu.
Kad sam bio na putu, postojali su prijatelji i veze
koje sam gajio van grupe.
U El-Eju sam upoznao ženu po imenu Dona.
Bila je divna brineta i veoma me je zaintrigirala.
Počeli smo da se viđamo i to veoma sporadično.
Toliko sam putovao
da sam mogao da je vidim jednom mesečno, ili čak u dva meseca.
Razvila su mi se prava osećanja prema njoj,
i shvatio sam da su te stvari godinama demonizovane,
a romantična ljubav nije bila loša.
Zaista osećam da me podržava
i da joj je stalo.
Ta veza sa Donom počela je da otključava moje srce
na način koji nisam očekivao.
Ali to sam radio tajno. Niko u grupi nije znao za to.
Godine 1999.
pomeriće se magnetni puls i čovečanstvo će biti desetkovano.
Godine 1999. grupa se smanjivala.
Od preostalih članova,
svi su se oslanjali jedni na druge da bi preživeli.
Evo ga.
Ovo su neke beleške koje sam ja napisao.
"Operacija: 'Bezbedno mesto'".
Mnogo se razgovaralo
posle Frederikove smrti o pomeranju polova.
Biće spasena jedna desetina jednog procenta populacije.
Tako je započeo plan.
Odvešću vas na sprat i pokazaću vam
osnove operacije.
Trebalo je da pravimo zalihe hrane i da možemo da živimo van sistema.
Tajno skrovište. -Tamo dole je mali bunker?
Znamo kuda da idemo kad padne bomba.
Verovali su da će doći
do velike promene Zemlje, svetske katastrofe,
i da je jezero Lur bilo jedno od bezbednih mesta.
Posedovali su imanje na planini, sa pećinama,
i tamo je svi trebalo da odu.
KRIZNA SITUACIJA TAČKA BEZ POVRATKA
Kako je to trebalo da se dogodi? Da li je vremenski raspored tačan?
Zatim je razgovor počeo da se okreće oružju.
POČEĆE SRANJE
Naučili smo da pucamo.
Imao sam pušku i pištolj kalibra 45.
Hteli smo da sakupimo i obezbedimo najbolju odbranu za budućnost.
PRIPREMI SE ZA BITKU PADNI U BORBI
Brzo je preraslo u ovo.
TOMPSONS MARKET I GRIL
Da, imali su ogroman arsenal.
Nakrcali su ostave zalihama svih tih stvari za opstanak
da bi bili bezbedni dok se svet ponovo ne smiri.
Onda bi oni došli, pomogli svima i spasili ih.
Ja sam bila jedina preostala žena,
i moj dečko me je jedne noći pitao...
"Svi ćemo biti zajedno da bismo opstali.
"Bilo bi jedino fer
da imaš seks sa drugim momcima.
S kim bi htela da imaš seks?"
Sećam se da sam bila potpuno šokirana i zgrožena.
Mislila sam: "Mora da se šališ."
Nisam htela da mu kažem nijedno ime. I on se ljutio na mene.
Ja sam rekla: "Ne, nikad ne bih ni razmišljala o tome."
Na kraju smo mislili da su nam potrebne žene
da pomognu da se ponovo naseli planeta i odgaje prosvetljena bića.
To je kao loš SF scenario.
Kako se milenijum približavao,
trebalo je da se Zemlja menja,
da dođe do ogromnih talasa, uragana.
Počeli smo da kupujemo zlato i srebro
to je trebalo da bude jedini opipljivi izvor novca.
U međuvremenu, ja letim u London na posao i mislim:
"Ekonomije se ne ruše."
"Nema ogromnih talasa, ni zemljotresa."
Sve zvuči smešno, ali...
...deo mog kritičkog mišljenja počeo je da se vraća.
Tad sam počeo da prilazim grupi sa idejom
vi ste ovde u Severnoj Karolini, u mehuru ste.
Napolju se ništa ne dešava.
Napali su me zbog toga.
U istom razgovoru, misleći da ne može biti gore,
rekao sam: "I usput, viđam se s nekim."
Nastao je pakao.
"Kako to, viđaš se s nekim?"
Tad su samo rekli: "Moraš da raskineš.
Sebičan si, i to nije fer prema njoj.
Šta to radiš?"
Predstavili su to kao da sam užasan prema njoj.
Ona nema pojma šta radiš.
Rekao sam Doni:
"Mislio sam da želim da budem u ovoj vezi, ali ne želim",
što je bilo neverovatno grubo i oštro.
To što sam se tako poneo prema njoj
zaista mi nije prijalo.
Započeo sam ceo period gde su oni govorili:
"Moramo spasti Hojta od njega samog.
Očigledno gubi razum. Ne može preživeti napolju.
Moramo ga vratiti u Severnu Karolinu.
Moramo da pazimo na njega i da ga zaključamo."
Terali su ga da radi sve ropske poslove da bi ga naučili poniznosti.
Morao sam da prvi ustanem, poslednji odem da spavam.
Radio sam sve grozne poslove koje niko nije hteo.
Dobila sam poziv da dođem u kuću na jezeru.
Džon je u ozbiljnom problemu.
Ušla sam u kuhinju i Džon je tamo sedeo,
veoma pokorno je sedeo za kuhinjskim stolom.
Cela glava mu je bila obrijana.
Bio je ćelav.
Rekla sam: "Bože, šta se dogodilo s tvojom glavom?"
Oni su rekli: "Da, reci Meg šta se dogodilo."
Momci su mi naložili da ću morati da se preselim u Severnu Karolinu
i da se odreknem karijere.
Znao sam u svom srcu da nisam spreman za to.
Ali rekli su: "Da ne bi bio u iskušenju
da pomisliš da odeš odavde,
obrijaćemo ti glavu da više ne bi mogao da radiš."
Sećam se da sam gledao u ogledalo
i stalno razmišljao:
"Da imam kosu, sad bih mogao da budem u Milanu
ili u Parizu, sa Klaudijom Šifer ili Sindi Kroford,
i dobijam 25 000 dnevno."
Nisam duhovan jer bih radije bio tamo.
Postao sam ono što su zvali "ćelava domaćica".
Ja sam to tumačio kao da sam ja kriv.
Kad bih se trgao i bio više kao oni,
ne bih morao da to preživljavam.
Ali pošto mi nešto fali, i nešto nije u redu sa mnom,
oni nikad neće odustati.
Mislio sam da nikad
neću moći da budem dorastao onome što traže da budem.
Došao sam do tačke da više ne mogu to da podnesem.
Zato sam napravio plan bekstva.
Otišao sam na aerodrom i otišao.
Stigao sam u Njujork, pakovao se.
Trebalo je da budem tamo jednu noć pre odlaska.
Naravno, pojavili su se na tim vratima u Njujorku.
Sećam se da je jedan od njih sedeo u dovratku da bi bio siguran
da ne mogu da odem usred noći.
Spavao sam pored prozora i razmišljao da skočim.
Ali nisam.
I vratili su me u Severnu Karolinu.
Izdržao sam još oko tri, četiri nedelje.
I mislio sam: "Ovaj put me neće uhvatiti.
Nema jebene šanse."
To je zapravo bio vikend 4. jula...
4. JUL 1999.
...i kad sam otišao, osmislio sam pismo
za momke u Severnoj Karolini, da ih obavestim da sam otišao.
"Zvanično odustajem.
Sve što ste ikada rekli o meni je istina.
Beznadežan sam slučaj i potpuno sebičan. Najveća sam lenčuga od svih.
Protraćio sam svoj život.
Zaslužujem da provedem ostatak života sa smećem kao što sam ja.
Dejvide, uvek si govorio: 'U ovo vreme,
kad se sve raspada, pokazaće se istina o ljudima.'
Užasavam se kad pomislim na kaznu koju ću platiti.
Nije bilo dovoljno loše što sam izdao Frederika.
Sad i sve vas, kao što sam mnogo puta rekao,
vi ste jedini moji pravi prijatelji.
Više me nikad nećete videti.
U potpisu, Posranko."
POSRANKO
Organizovao sam da me taksi
sačeka u 2.30 ujutro,
u nadi da će tad svi spavati.
Imali smo dva nemačka ovčara, pa sam morao ćuteći da puzim,
da bi psi ostali mirni.
Imali smo prilaz od šljunka
oko dva i po kilometra nizbrdo kroz šumu.
Kad sam osetio da ne mogu da me čuju
jebeno sam poleteo.
Nestao sam.
Da, tada se više nikad nisam vratio.
Sećam se da sam pitala jednog od njih: "Gde je Džon?
Nisam ga viđala. Da li se vratio u Njujork?"
On je rekao: "Da, otišao je."
Nisam smela da govorim o Džonu, niti da pitam za njega.
Otišao sam u Kaliforniju. Toliko sam daleko otišao od njih.
Imao sam oko 3 000 dolara, ali nisam znao kuda da odem.
1999. GODINA LOS ANÐELES, KALIFORNIJA
Sećam se da me je Hojt pozvao i rekao mi
da je u veoma lošem stanju.
Bio je veoma iscrpljen.
Mozak mu je bio prazan.
Bio je kao ravna linija, moralno, duhovno,
kao zombi.
Rekao sam mu: "Čuj,
možeš ovde da ostaneš
dok ne smisliš šta želiš.
Možeš da ostaneš kod mene da ne moraš da brineš o računima."
Fabio je neverovatno odan.
Ako si mu prijatelj, to si doživotno.
Ne znam da li je samo instinktivno znao,
ili je imao toliko posla u karijeri,
ali u to vreme, pretvarao se
kao da se ništa ne događa.
"Dođi, ostani, hajdemo u teretanu.
Ne pitam ništa."
Nije me pitao ni zašto sam obrijan.
Izmislio sam priču o nekom ekstremnom manekenskom poslu.
Hojt je bio ekstremno uspešan maneken,
i odjednom je ostao bez novca i ičega.
Ti ljudi su bili kao pirane. Ostavljali su ih bez ičega.
Boravak kod Fabija
dao mi je mesto da se inkubiram i počnem da obrađujem
neka od svojih osećanja.
Još sam razmišljao treba li da se vratim.
Hojt je bio veoma iskren i otvoren o tome.
Znao sam da će oni doći.
Na kraju će te život ošamariti
i shvatićeš: "Bože, nasankali su me."
Rekao sam mu: "Čuj, ljudi uglavnom
krive druge u životu.
Potrebno je dvoje za tango."
Uvukli su ga,
ali bio je dovoljno pametan da izađe i shvati: "Mnogo sam pogrešio.
Šta ću sad da uradim?"
Posle godinu dana otišao sam da se nađem s drugom
u restoranu na Beverli Hilsu,
i upravnik me je prepoznao i rekao: "Da li si ti Hojt Ričards?"
Rekao sam da jesam, a on je rekao: "Poznajem Dara."
Nisam znao kako da odgovorim.
Rekao sam: "Molim te, reci Daru da živim u El-Eju i da sam sam."
Molio sam se da će dobiti poruku.
I da će razumeti šta govorim.
Prošle su tri nedelje i javljam se na telefon.
Ne prepoznajem glas. "Zdravo, Hojtere, ovde Dar."
"Zdravo, Dare!"
Kaže: "Zovem te od psihoterapeuta.
Moj terapeut je rekao da treba da te zovem."
Kad smo se konačno sastali, rekao sam mu:
"Dosta mi je Severne Karoline."
Počeo sam da objašnjavam kako sam pre odlaska iz Severne Karoline
bio u kafiću i zabavljao se.
Ali kad sam ušao u auto,
čuo sam sirenu.
U autu smo imali napunjenu automatsku pušku i nismo stali.
Odvezli smo se niz prilaz u kuću na jezeru i parkirali se.
Iskočio sam iz auta. Ovaj čovek je zvao podršku.
Savladali su me otpozadi.
Tu su bili saobraćajna policija, šerifi, policija, svuda sirene, rotaciona svetla,
i momci su vrištali i vikali:
"Nemoj da im kažeš ime!
Ne moraju da imaju informacije."
RADERFORD ZATVOR
Kad smo izašli uz kauciju,
popunili smo papire koji mi nisu ni bili jasni,
ali to je bila ista dokumentacija koju su popunili ljudi iz milicije
i čovek u Rubi Ridžu, u kom se vladi govori:
"Nemate vlast nad nama. Suvereni smo."
Ali razbesneli smo celu državu.
Obavestili su advokate i privatne detektive
da nas smatraju protivdržavnim teroristima.
Posle toga sam se probudio i pomislio: "Jebeš ovo."
Pozvao sam svoje i tako sam izašao iz grupe.
I bio sam nasmrt uplašen.
Dar i ja smo na kraju postali cimeri.
Prvih šest meseci pokušavali smo da dekonstruišemo
što bolje celo iskustvo Večnih vrednosti.
"Sećaš li se ovoga?
Šta misliš, šta se događalo? Bilo je čudno.
Šta je to bilo?"
Zaista smo počeli da obrnuto projektujemo događaje.
Počeli smo da se vraćamo stvarima koje je Frederik rekao.
Kao što smo već rekli,
i želimo ponovo da naglasimo, cilj ovih platformi je da donesu znanje
opštoj javnosti da bi se sprečilo
širenje kultova kroz informacije
umesto straha, krivice i praznoverja.
Ne možete tako zaustaviti kultove,
već samo ozarenim, svetlećim, blistavim, univerzalnim znanjem.
Svako ko vas natera da mu se klanjate ili ga obožavate kao fizički oblik
jeste oružje najmračnijih dijaboličnih sila na Zemlji.
"Ljudi su godinama govorili da je ovo kult.
Misliš da ima šanse da jeste to bio?"
Glava mi je... Nisam mogao ni da čujem šta je Hojt govorio ceo minut.
Ja sam protiv kultova.
Da se niko nije usudio da mi kaže da sam u kultu.
Rekao sam: "Znaš li mnogo o kultovima?" On će: "Ne."
Rekao sam: "Ne znam ni ja. Mislim da nije bio kult.
Pokušaću malo da istražim."
Tad je bestseler bila knjiga "Borba protiv kontrole uma kulta".
Kontrola uma postoji.
Inteligentni, bistri ljudi mogu biti prevareni.
Stiv Hasan, koji je bivši Munovac.
Indoktrinirani da počine užasne stvari.
Pomislio sam: "To je definitivno kult."
Ali našao sam knjigu.
Na prvih 60, 70 strana piše kako je bio indoktriniran.
Mogao si samo promeniti ime.
Onda je to moja priča.
To je bio ključan trenutak u mom životu.
I bio mi je potreban koliko i kiseonik.
Iako je bolelo, bilo mi je potrebno.
Pozvao sam nekoliko ljudi u Severnoj Karolini.
"Svi ste u jebenom kultu. Mozak vam je ispran."
Znao sam da ne mogu da me čuju,
ali prijalo mi je.
Džon mi se obratio i rekao: "Meg, to je kult.
Uvek je to bio."
Sećam se da je moj dečko ponavljao:
"Nije kult i ti si jebeno bla-bla."
Svašta mi je rekao, vređao me
i vrištao na mene.
Naravno, ja sam bila histerična.
Tresla sam se i razmišljala: "Mogu li ja sad da se izvučem odavde?"
Imala sam tatin pištolj i pucala sam u plafon.
Čim sam to uradila, pomislila sam: "Jebote."
Samo sam se šokirala.
Kad su stvari krenule naopako s Meg,
tada smo se umešali moja žena i ja.
Tad se videla mračna strana članova Večnih vrednosti.
Oni su pretili Meg.
Nisam mogla. Bila sam užasnuta.
Spakovala sam se i preselila kući.
U to vreme bio sam skoro švorc,
ali uvek sam imao negde u glavi
da će problem umanjiti dragulji
koje sam verovatno platio skoro 200 000 dolara.
PRSTEN SA BISEROM U LOTOSU
Sve sam ih procenio,
i šest ili sedam dragulja vredelo je ukupno 11 000 dolara.
Tad sam shvatio da sam prevaren.
Svi momci u Severnoj Karolini i dalje su živeli u kući
u čijem plaćanju sam učestvovao.
Imali su firme koje sam ja finansirao.
Razbesneo sam se i na kraju tužio preostale članove.
Vodiću spor protiv pojedinaca koji su preostali
jer, čak se ne radi ni o novcu,
već je problem šta rade i šta predstavljaju...
Nisam znao kako će se završiti,
ali moj advokat je rekao:
"Ovo bi moglo da bude velika borba."
Zapeo je da povrati svoj novac
jer su momci u Severnoj Karolini pokušavali da prodaju kuću na jezeru,
da rasprodaju sve.
Imali su 36 korporacija, što je jedna od najgorih stvari po njih.
To pokazuje da se događa nešto sumnjivo.
TRANSFERI NISU ZA RAZMATRANJE
Samo smo ih napali i to je dovelo do medijacije.
Džon Hojt mi se obratio
i rekao je: "Tužim sve i pokušavam da dobijem novac.
Možeš li mi pomoći?"
Mislim da je želeo da budem tu jer je znao
da sam tada bio računovođa.
Ako to uradim, rekao je:
"Daću ti 10 000 dolara kad se sve reši."
Džon i ja smo se odvezli u kuću na jezeru.
Tad sam prvi put video tu kuću posle oko 13 godina.
U tom trenutku mislim da ih je bilo oko petorica.
Razgovarali smo,
i oni su jednostavno bezočno lagali.
Mislim da me je najviše uznemirilo to što sam znao
da bih pre samo dve ili tri godine
ja bio s te strane stola
i lagao isto kao oni.
Sve je bilo sumnjivo jer se nismo držali svetskih standarda,
već drugog standarda.
Na kraju sam došao
do toga da više ne mogu da budem deo te priče.
Otišao sam misleći da sam promašaj.
Kuća je stajala na tom imanju.
Momci su mislili da će otići sa milion dolara
za ovo imanje i kuću,
ali zaustavljeni su.
Godine 2002.
mog advokata je pozvao njihov advokat
tako da smo znali da postoji prilika da se ovo razreši.
Dogovorili smo se
i likvidirali svu imovinu koja je bila vezana za Večne vrednosti
i Večne vrednosti su bile mrtve.
S tim sam mogao da živim.
Posle toga nisam znao šta će biti s tim ljudima.
U tom trenutku me nije ni zanimalo,
ali samo sam želeo da nastavim da živim.
559 R.T. HOJT MLAÐI
Meni je najteže bilo saznanje da sam povredio mnoge
kad sam krenuo ovim putem.
Ne možete isceliti tuđe rane, ali pokušao sam iskreno da se potrudim
da se ponovo povežem s porodicom,
i kad sam se vratio,
moja majka se borila s rakom.
Samo ću da pitam...
Nisam video majku do pred kraj života.
U ovom trenutku
nosila je periku
jer je primala hemioterapiju i...
Bila je mnogo hrabra.
Nismo mogli dopreti.
Ja sam shvatila da si u kultu.
Kad je Džon izašao,
došao je i pridružio se svima za Božić te godine.
To je bio prvi put kad je mogao
da upozna moju ženu, sina i ćerku.
Ovo je Helen. Ovo je Metju.
Trebalo je vremena da se Džon vrati starom sebi.
Teško je za svakog.
Ne verujem da se bilo ko brzo trgne.
Zdravo, ja sam Džon Hojt.
Sad imam 41 godinu
i užasno sam se plašio dolaska kući.
Kad je bolest moje majke zaista uzela maha,
odlučio sam da postanem njen glavni negovatelj.
Na neki lud način, bio sam pripremljen za to
jer sam prolazio kroz to sa Fredijem dok je umirao.
Rekla mi je samo da me voli.
I da razume.
Veoma sam zahvalna Bogu, hvala mu.
Mislim da je molitva zaista uticala.
Da te dovede kući.
Nisam je video 12 godina.
Rekla je: "Stalno sam...
"Stalno sam osećala kao da si u zatvoru."
I mogao sam da joj kažem
da mislim da su njene molitve uslišene i da je to zaista pomoglo.
Užasno sam se osećao.
Propustio sam mnogo venčanja i diplomskih.
Uvek sam bio pozvan.
Ali sve sam ih izneverio.
Ne možeš vratiti vreme, ali...
Bolest moje majke pružila mi je priliku
da dokažem svojoj porodici
da sam se vratio.
Sada mi je izuzetno
da pogledam te stvari iz pozicije
da sa 16 godina
odlazak na plažu da se vidiš s drugarima
može da te odvede ulasku u kult.
Leti živim u Nantaketu,
i mnogi dolaze i žive sa mnom.
Oni su iz...
Danas je suština mog puta oporavka ne samo da pokušam da oprostim sebi,
već i da obrazujem sebe kako je došlo do toga
i kako dati drugima
upozorenja koja treba da potraže za koja ja nisam znao da postoje.
Hojte, reci nam kako je ovo kao drugo ponašanje u kultu.
Ne ulazi se u kult. Niko vam ne kaže da je to kult.
To je manevar navlačenja i zamene.
Što sam više govorio o Večnim vrednostima i posebno o Frediju,
ljudi su počeli da vrte verziju te priče
iz svojih života: "Čekaj malo.
Ovo zvuči kao odnos s tatom.
mojom mamom, šefom ili trenerom."
Imao sam samo 16 godina. Mnogo stvari mi se događalo.
Osoba od koje tražite ljubav i odobravanje
na neki način vas zlostavlja i kontroliše.
U hiljadama razgovora koje sam vodio,
nisam sreo nekoga
ko nije imao takav odnos.
Nesvesno sam bio regruter. To sam radio.
Odgovoran sam za mnoge
koje sam upoznao
s Fredijem i Večnim vrednostima.
Moram da živim s tim.
Nedavno sam primila Hojtov poziv.
Moram vam reći
da sam sipala sebi irski viski
i popila ga odjednom.
Onda sam se javila.
To je bio dobar razgovor.
Pokazao je kajanje i rekla sam mu
da me stvari u kojima sam viktimizovana ili me je neko povredio,
te stvari me ne definišu.
Biti umešana u kult
i biti Fredijeva žrtva definitivno nije moja priča.
2002. DŽEKI JE POSTALA PRVA ŽENA KOJA SE SAMA POPELA NA EL KAPITAN
To mi se dogodilo,
ali naučila sam da bolje grešim, da nastavim da rizikujem
i da ne prestajem da izazivam sebe.
Iz razgovora sa Hojtom sam shvatila koliko je osetljiv.
Mogu da cenim to što obrazuje ljude.
Nažalost, kontrola uma pali na svima kad ste prijemčivi.
Nećete shvatiti da se događa.
Ideja kulta nije nova.
Politički sistemi koriste te alate.
Naši verski sistemi koriste te alate.
Koriste se naši primalni strahovi.
Kad sam bio u Večnim vrednostima
gledali smo druge grupe i govorili: "To je definitivno kult."
VEL. DŽIM DŽONS VOÐA KULTA
Ali nikad nismo sebe tako gledali.
Sa mnom su četiri Večne kohorte,
koje znam od njihove 16. godine.
Džon Hojt, koji je upravo diplomirao na Prinstonu.
Nije lako vratiti se u trenutak kad sam upoznao Fredija
ili nekog iz grupe, zaista reći:
"Da, prevaren sam", i početi da preuređuješ život.
Ovo je bio čovek iz Bruklina
koji je lagao o tome ko je, šta je uradio.
Rekao je da je siroče,
ali njegova majka je bila živa donedavno, valjda 2023. godine.
Siroti Fred, zaista su ga prevarili.
Frederik je bio divan i nikad nije bio prevarant.
Nije postojao kult, ništa od toga.
To je istina.
GLAS DOROTEJE KEROL, FREDERIKOVE MAJKE
Kad ljudi upoznaju Džona,
prvo što kaže je: "Bio sam u kultu."
Znam šta sam ja osećao i naučio od Večnih vrednosti.
To me nije zaustavilo.
To je bila samo početna tačka mog duhovnog putovanja.
Želim da branim ono što sam mislio da je Frederik
i ono što sam naučio od Frederika.
Kad pomislim na Večne vrednosti, da budem iskrena,
ne znam ni da li sam počela da ih nazivam kultom.
Morate se setiti
da je Frederik bio moj drug.
Kad sam se odvojio od njega i bio prepušten sebi,
bilo mi je sto puta gore.
VEČNE VREDNOSTI
Da sam sproveo učenje do zaključka,
možda bih mnogo postigao.
Ko je to
ko doživljava ovaj televizijski program u ovom trenutku?
Fredi bi sada bio oduševljen ovim.
Oduševljen, jer ne bi video ništa posebno pogrešno u tome.
Voleo bi činjenicu da je zadržao svoje mesto u redu.
Ljudi još uvek govore o njemu mnogo godina kasnije.
Moj život je luda sapunska opera.
Da možete da zamislite
sve ovo što se dogodilo dok gledate program na televiziji,
izgledalo bi svakom sem ljudi koji me slušaju
da radim ovo, manipulišem.
Ovo je vrhunska poruka koju Večne vrednosti imaju za sve vas.
Ako ne možete bezuslovno voleti jedni druge, prevaranti ste.
U Večnim vrednostima ima Jevreja muslimana, hrišćana, budista i hinduista.
Svi se volimo i radimo zajedno.
Pokušavamo da vam kažemo da i vi to možete.
To imamo ovde. Potpunu ljubav.
U to smo verovali.
Mislim da je Fredi bio veoma oštećen.
Mislim da nije razumeo ljubav.
Zbog toga
oko njega se dogodio veliki pokolj.
Ali ne mogu da se vratim i kažem:
"isprali su mi mozak i zato ja nisam kriv."
I dalje sam odgovoran za sve svoje reči,
sve što sam uradio, zloupotrebe u kojima sam učestvovao
ili sam ih gledao i nisam ništa preduzeo.
Nosiš mnogo stida i sramote.
Naučio sam da je protivotrov za stid
ranjivost.
Način na koji izražavaš tu ranjivost
jeste da ispričaš svoju priču i staneš iza nje.
Sa svim ružnim detaljima. Samo ispričaj priču.
DŽON ANDREADIS JE ODBIO INTERVJU.
DEJVID SIMAN I FRIC DAJKMAN NISU ODGOVORILI
NA PITANJA O FREDERIKOVOJ SMRTI.
HOJT RIČARDS JE TRENUTNO GLUMAC, PISAC, REDITELJ I PODKASTER.
HOJT TAKOÐE RADI KAO IZLAZNI SAVETNIK ZA LJUDE U KULTNIM ODNOSIMA.
HOJT I DONA SU TRENUTNO VERENI.
Prevod titlova: Jasna Kinđić TransPerfect Media