Dvadeset i jedna minuta nakon osam.
Ovo je posebno izdanje nedjeljnog programa Hall of Fame
s najvećim božićnim hitovima.
Ovdje imam cijelu hrpu naših božićnih čestitki.
Moja je majka bila jako ponosna na naše božićne čestitke.
Za Božić moraš imati srca, znaš?
Svake godine bila bi fotografija, a uz nju i obiteljski bilten.
Ovo je iz 1974.
Majka piše: "John, 12 godina, sedmi razred.
Ove jeseni organizirao je nekoliko zabava za djecu u igraonici,
koje su bile vrlo uspješne.
Vrlo pazi kako češlja kosu i kako se odijeva."
Da, to sam bio ja.
Ali ovo je bio Božić 1987.
i to je bio posljednji put da sam došao kući za Božić.
Moja majka piše: "John živi na Manhattanu,
ali čini se da većinu vremena provodi u Europi.
Viđamo ga na fotografijama, ali, nažalost,
prekinuo je svaki kontakt s obitelji."
Sljedeće godine:
"S Johnom nismo u kontaktu, osim što ga vidimo u časopisima,
ali i dalje ga volimo i molimo za njega."
A ovu čestitku nikad nisam vidio
jer sam tada već bio prekinuo kontakt s obitelji.
Vraćale su se pošiljatelju.
A na ovoj piše:
"Zato što sam ti majka."
"Napunit ćeš 28 godina, a godinama te gotovo nismo vidjeli.
Možda nismo bili savršeni roditelji,
ali barem znaš da smo te voljeli.
Ne želimo umrijeti a da te više nikad ne vidimo."
Bože.
DRAGI JOHNE
Godine 1990., kada je izašao članak u Vanity Fairu,
pronašli smo savjetnika za izlazak iz kulta
kako bi pomogao organizirati intervenciju.
Javio mi se stariji brat Rory i rekao:
"Hej, hajdemo na muški vikend u Newport u Rhode Island."
To definitivno nije bilo nešto što bih inače napravio.
Ali Rory je uvijek nekako bio na mojoj strani,
pa sam mu vjerovao.
Savjetnici za izlazak iz kulta objasnili su
da ljudi pokušaju intervenciju i time samo otjeraju osobu.
Imaš samo jednu priliku da uspije.
Prvog smo dana jedrili, radili sve što i na Nantucketu.
Ali sljedećeg jutra doručkovali smo i super se zabavljali,
kad odjednom uđu trojica tipova.
Sjećam se da sam pomislio: "Dobro, koji se kurac događa?"
Rekli smo Johnu: "Hej, zabrinuti smo za tebe,
a ovi će ti savjetnici pomoći."
Odjednom mi je nestao periferni vid
i sve se jako, jako suzilo.
Osjećao sam se kao životinja u klopci.
Ali vratili smo se u hotelsku sobu i razgovarali nekih 12 sati.
Mislili smo da smo postigli prilično dobar napredak.
Pa su svi otišli spavati,
a razgovor smo trebali nastaviti sljedećeg jutra.
Onda su nas probudili oko četiri ujutro.
Johna nema.
Odjurili smo do zračne luke
i stvarno, skriven u kutu,
John je čekao svoj let.
Tad smo krenuli punim pritiskom.
"Ovo je tvoj život. Ovo je tvoja obitelj.
Moraš ostaviti tu drugu grupu."
Zatim je počeo ukrcaj.
Ponavljali smo mu da ne ide.
ODLASCI
Ali osjećaj izdaje bio je toliko snažan da sam se samo okrenuo i otišao.
Pogledali su se i rekli:
"Mislim da ga više nikad nećemo vidjeti."
Ne želiš da intervencija tako završi.
DOVEDITE MI LIJEPE
WBAB s Frederickom von Mierersom.
A sada ćemo nakratko napraviti pauzu da Frederick odmori glas.
Malo mi je promukao jer sam previše radio.
Ne govori ni riječ. Moraš odmoriti glas.
-Cijelo vrijeme pričam s tobom. -Znam.
Nitko nikad nije znao cijelu priču,
ali Frederick je oslabio i počeo gubiti na težini.
"Mislili smo da mu se zbog infekcije unutarnjeg uha
vratila slabost."
Znojio se noću. Nije bio dobro. Mršavio je.
Mislio sam da nešto nije u redu.
Znao sam da je Frederick imao mnogo partnera.
To je bilo njegovo pravo.
Ali predložio sam testiranje na HIV.
Moj test bio je negativan,
ali on nije htio priznati da je njegov pozitivan.
Bio sam apsolutno prestravljen.
Ali moram li to stvarno reći svima?
Ne, nisam rekao.
Sve smo držali u tajnosti.
Ali Frederick je i dalje želio usputne seksualne odnose.
Mislite da se seksao
dok je bio zaražen?
Da, ali nisam to izravno viđao.
Istovremeno sam mislio: "Ovo je ludilo."
Bojao sam se,
ali odlučio sam da je apsolutno nužno suočiti ga s time.
Pa sam mu rekao: "Frederick, ostat ću uz tebe do kraja.
Ali moraš mi reći. Razmišljaš li uopće jasno?"
To ga je stvarno razbjesnilo.
I onda me udario tanjurom po glavi.
Udarao me po licu, a nos mi je krvario.
I vikao je: "Glupa jebena pizdo! Gubi se odavde!"
Mislio sam da me možda manipulira.
Obećao sam da ću biti uz njega do kraja.
Paul Hinton.
Jedini sam koji zna da Frederick stvarno nije dobro.
Zar mu ne bih trebao pomoći?
Ali imao je taj pogled.
Nije bio ljudski. I nije bio Frederick.
Iznenađen sam što Paulu nije razbio lubanju.
Paul je otišao u lokalnu policijsku postaju,
ali nije htio dalje gurati stvar
jer se bojao da bi loše završilo po njega.
Bojao sam se da će Frederick moju odluku o odlasku okrenuti protiv mene.
Što ako Frederick može okriviti sve nas za razne stvari?
Na kraju krajeva, radio sam ovo i ono,
obavljao poslove i nosio gotovinu, prodavao dragulje na crno.
Tri četvrtine milijuna dolara prodaje.
Pa recimo otvoreno.
Pola kile psilocibinskih gljiva u zamrzivaču i razne druge stvari.
Dakle, ako tko progovori ili upadneš u nevolje, gotov si.
Ali kad sam otišao, pomislio sam: "Bit ću tih i šutjeti."
Bilo mi je jako teško otići
jer sam cijeli život preispitivao svoju odluku.
Na kraju sam se pridružio američkoj vojsci.
Imao sam 25 godina i morao sam se sabrati.
Otprilike u to vrijeme
Frederickovo tijelo počelo je prilično brzo propadati.
Njegov imunitet nije mogao podnijeti što se događalo.
I kako je postajao sve bolesniji,
mislio sam: "Treba samo otići u Sjevernu Karolinu.
Opet će stati na noge i sve će biti u redu."
SJEVERNA KAROLINA
Osobno sam odvezao Fredericka iz stana u New Yorku do jezera Lure.
Stalno je bio u krevetu, do te mjere
da smo ga morali okretati jer su mu se pojavili dekubitusi.
Nismo znali da umire od AIDS-a. Mislili smo da je stafilokok.
Nikome od nas nije rekao.
I na kraju, kako se Frederickovo zdravlje nastavljalo pogoršavati,
glavni njegovatelj bio je tip iz Vječnih vrijednosti.
Tip po imenu David Seaman.
Danas je s nama dr. David Seaman.
Cilj je kiropraktike uravnotežiti strukturni sustav tijela.
Kad se David pridružio grupi, bio je kiropraktičar.
Frederick je počeo imati određene fizičke probleme,
a David ga je liječio kiropraktikom.
Postao je njegov kućni kiropraktičar,
pa smo svi povremeno od njega dobivali tretmane.
Ali nikad mi se nije svidio.
Frederick bi govorio da mu je u prošlom životu
David Seaman odsjekao glavu
i da ga drži ovdje da razriješi karmu.
Jeste li i vi došli s drugog planeta
ili iz drugog sunčevog sustava?
-Jesam. -Jeste?
Ali poanta je da to nije važno.
Kako je Frederick postajao sve bolesniji, počela je borba za moć.
David je htio preuzeti moć. A bio je tu i drugi tip, Fritz.
BIVŠI ČLAN
Fritz je bio viši rukovoditelj
za njemačku televiziju u njihovom uredu u New Yorku.
On i Freddie bili su istih godina, a on je bio drugi po zapovjednoj liniji.
Držao bi glavnu riječ i ponašao se
kao de facto potpredsjednik, da tako kažemo.
I...
Da.
-Pauza? -Da, treba mi vremena.
Da, jebemti.
Bio sam u Renu u Nevadi
na projektu za GQ kad sam dobio poziv.
Frederick je bio na samrti
i morao sam se vratiti
i zapravo se oprostiti s njim.
Nisam mogao prihvatiti da umire.
Fritz i David počeli su preuzimati kontrolu i nametati svoju moć.
Frederick je tad već bio živi kostur.
Nije bilo lako ni pogledati Fredericka.
Dali su mi malu bočicu
s kapaljkom. Rekli su da je to voda.
I rekli su: "Znaš, muči se.
Samo mu daj nekoliko kapi kad misliš da je potrebno
da se hidrira."
Ali kasnije nam je David Seaman priznao
da je to zapravo bio
morfij ili nešto slično
za ubrzavanje smrti.
Ali nitko od nas to tada nije znao.
U tim je bočicama bio otrov.
Zapravo smo ga trovali
dok smo mu navodno vlažili usne.
Sjedili u kuhinji.
Fritz je ušao ozbiljna izraza lica
i rekao: "Frederick je preminuo."
Doslovno sam zanijemio.
Nisam znao što misliti. Nisam vjerovao.
GEOGRAFSKA DUŽINA U PODNE
U svom efemeridu
Frederick je označio datume
između 28. siječnja i 9. veljače 1990.
i napisao "kraj života".
A umro je 4. veljače.
Umro je točno unutar tog razdoblja. Protumačite to kako želite.
Shvatite da je ova Zemlja samo usputna postaja.
Dok umirete, polako prelazite u sljedeću oktavu vibracije.
Mjesta na koja odlazite,
a ovo je vrlo važno, određena su vašim životom.
Zato mnogi ljudi prije smrti
vide cijeli svoj život pred očima.
Sjećaš se posljednje interakcije s Frederickom dok je bio priseban?
Rekao sam mu da ga volim.
To je posljednje čega se sjećam.
Sjećaš li se njegove reakcije?
Nasmiješio se. U tom trenutku više nije govorio.
Kasnije smo saznali da su, kad je Frederick preminuo,
David Seaman i Fritz Diekmann bili u sobi.
David je rekao da je Fritz stavio jastuk preko Frederickove glave
kako bi okončao njegov život.
Kad smo pitali Fritza, priznao je.
Ali mi smo zaključili
da je to bilo ubojstvo iz milosrđa.
Bilo je očito da Fritz to nije želio učiniti
i nije mu bilo lako.
Zapravo sam suosjećao s njim.
Dame i gospodo, o ovome treba mnogo razmisliti.
Uzašli majstori, ljudi iz svemira i uskrsla bića.
Laku noć uz još jednu platformu Vječne vrijednosti.
Nekoliko sati nakon Frederickove smrti
Fritz je prilazio ljudima
okupljenima u grupice.
Pokušavali smo se smijati
i prisjećati lijepih trenutaka s Frederickom.
Govorio je: "Nemojte to raditi. Frederick je mrtav. Moramo dalje."
Bio je vrlo grub i hladan.
Kao da je Frederick nestao i da je taj cijeli život sada gotov.
U početku je David pokušao kremirati Fredericka,
ali prije toga morali smo napraviti obdukciju.
Tada je navodno utvrđeno
da je imao virus AIDS-a.
Kad se doznalo da je imao AIDS,
o ubojstvu iz milosrđa sigurno
nismo htjeli govoriti.
To je postala tajna unutar skupine
za koju smo svi znali,
ali je nismo iznosili u javnost.
"VANZEMALJAC" UMRO U OKRUGU RUTHERFORD
TAJNOVITA "SMRT" SEKS-GURUA
Nakon toga morali smo potpuno reorganizirati Vječne vrijednosti.
Fritz je preuzeo vodstvo.
Ali nije imao ni približno Freddiejevu pronicljivost ni osobnost.
Unutar šest mjeseci
ostatak grupe počeo mu se suprotstavljati.
Dogodila se neka vrsta pobune.
Vratili smo se u New York.
Zaključali su ga u njegov stan i nisu mu dali da izađe.
To je trajalo dva ili tri dana.
Rekli su mu da mora otići
i natjerali ga da prenese vlasništvo
nad imovinom Vječnih vrijednosti. Otišao je.
Taj je raskol podijelio skupinu.
Neki su se priklonili Fritzu, a neki našoj strani.
Privremeno sam bio na vodećoj poziciji,
oko mjesec ili dva,
dok smo se dogovarali što ćemo dalje.
Ali da bi zadržao
vodeću poziciju u Vječnim vrijednostima,
morao si biti voljan ponižavati i napadati druge.
Srećom, nisam takva osoba.
Zato sam brzo izgubio položaj.
Što si tada mislio o skupini?
Mislim da je sve prilično sjebano.
Je li ostalo išta od prijašnjeg duha?
Meni nije.
Bilo je nekoliko pojedinaca za koje sam mislio
da ih uopće ne zanima duhovni razvoj,
nego su tamo bili samo zbog vlastitog zadovoljstva.
Nešto u meni govorilo je:
"Ovo je pogrešno. Moraš otići."
Ali kad sam im rekao da odlazim,
vezali su me za stolicu i ispitivali dan i pol.
"Frederick ne bi želio da to učiniš. Ne slijediš svoj put."
Jesi li bio budan cijelo vrijeme?
Ne sjećam se da sam uopće spavao.
Mislili su da možda odlazim s draguljima i sličnim stvarima.
Pa su me prije nego što sam izašao,
svukli do donjeg rublja
i pustili me da izađem u gaćama s vrećom odjeće.
Tako sam napustio grupu.
U to vrijeme ured okružnog tužitelja
istraživao je slučaj i pokušavao ga izvesti pred sud.
Frederick je bio usred višemilijunskog lanca trgovine draguljima.
Ali rekli su mi da, iako je postojao trag novca,
budući da je Frederick preminuo,
slučaj koji su namjeravali iznijeti pred sud
više nije dovoljno čvrst i odbacili su ga.
No nakon Frederickove smrti
stvarno sam mislila da će skupina izgubiti zamah.
Da će to biti kraj.
Zato me jako iznenadilo što je sve trajalo još toliko dugo.
ČETIRI GODINE KASNIJE
...kako će završiti.
Prati ga.
Uđi. Vrati se onamo pa kreni.
Nakon Frederickove smrti
većina ekipe preselila se u Sjevernu Karolinu.
Freddieja nema. Fritz je otišao.
Nitko više nema izvanzemaljce na brzom biranju,
pa moramo smisliti kako preživjeti nadolazeću apokalipsu.
Kako ćemo to izvesti?
Ovo piše na memorandumu mjesta gdje sam bio
u Londonu.
"Frederick nam je stalno govorio
da imamo priliku u životu učiniti nešto
što prije nije učinjeno.
Što je to točno, nitko od nas nije siguran,
ali znamo da je suđeno da to ostvarimo mi,
tako što ćemo ostati zajedno, raditi i brinuti jedni o drugima."
"Jedini stvarni način preživljavanja bit će zajednički život.
Svi znamo koliko je to Freddie naglašavao.
Stoga smo mi slobodni pojedinci
koji se udružuju u zajedničkom cilju, samorealizaciji."
Životni stil u Sjevernoj Karolini bio je takav da su svi živjeli u kući na jezeru.
Bilo je šest spavaćih soba s po dva odvojena kreveta.
Nije bilo privatnosti.
Ali već smo toliko dugo tako živjeli
da to više nije bilo čudno.
Jednostavno smo tako živjeli.
U Sjevernoj Karolini
sve je bilo puno više utemeljeno u svakodnevnom životu.
Ali dok je Frederick bio živ, usprkos svom tom ludilu,
uvijek je postojala ta podstruja duhovne svrhe.
Voli sve bezuvjetno
i postat ćeš dio Božjeg uzvišenog koktela na Zemlji.
Frederick je uvijek puštao eteričnu ambijentalnu glazbu.
Bili biste preneseni iz New Yorka u ovu oazu.
Ali sjećam se da je jednog jutra u Sjevernoj Karolini
David nabavio kasetofon i snimku pjesme Mandolin Rain.
Puštao je tu jebenu pjesmu tjedan dana bez prestanka.
I svi smo mu rekli: "Daj ugasi tu jebenu pjesmu."
A onda bi opet krenulo: "Slušaj kišu mandolina..."
Ozračje je bilo drukčije.
Uža skupina spala je na deset ljudi.
Nije bilo žena.
Bili smo svjesni da smo drukčiji, da imamo vrlo čudna uvjerenja.
Dr. David Seaman.
Odlučili smo se prestati oglašavati kao Vječne vrijednosti
jer je to ime bilo okaljano.
To je za nas bio početak nove ere.
Namjeravali su pokrenuti građevinsku tvrtku
kako bi održali privid normalnosti.
SUSJEDSKA STRAŽA
U to vrijeme znala sam da imaju ured zvan Grupa Lopoči.
Bili su vrlo profesionalni i pristojni.
A ja im kažem: "Priča se da ste izvanzemaljci."
Mislim, daj molim te.
Meni tu nije bilo ničega strašnog ni opasnog.
Lokalci su nas zvali
"homoseksualni promatrači zvijezda koji nose perle",
pa je odlučeno da bi bila dobra ideja
da neki od dečki nađu djevojke.
Jedan od dečki bio je s Meg.
Bila je to trenutna kemija. Samo je eksplodiralo.
Bila sam ludo zaljubljena.
Mogli ste mi reći bilo što o njima
i ja u to ne bih povjerovala.
Ne bih povjerovala.
Bila sam u Sjevernoj Karolini.
Gotovo pukim slučajem završila sam ovdje,
dobila sam posao.
Nakon otprilike godine dana počela sam viđati poznata lica.
Ali svjesno sam se iscjeljivala od tog iskustva
i bila sam prilično zadovoljna time što ne znam ništa o njima.
Onda sam saznala da se jedna žena iz umjetničke zajednice
uključila u Grupu Lopoči.
Elissa je ušla u moj ured jednog dana
i rekla: "Znam te ljude iz New Yorka.
Imala sam posla s njima.
Znaš li ti uopće tko su oni?
Nisu onakvi kakvima se čine.
Ne želiš imati veze s njima. Drži se podalje."
Pogledala sam je i rekla: "Samo budi oprezna."
A ona me prekinula. Nije htjela to čuti.
Htjela je čuti kako je to predivno.
U to vrijeme jednostavno sam
to pripisala tračevima iz malog grada
i takvim stvarima.
Za mene svi smo bili prijatelji. Radili smo zajedno na projektima.
Bili smo baš poput obitelji.
I dalje sam bio maneken na puno radno vrijeme i mnogo putovao.
Kad je E! Channel radio emisiju
o manekenima,
pozvao sam ih u Sjevernu Karolinu
da vide kako živim.
Hej, uđite. Ovo je Grupa Lopoči.
Naš je ured tu u Sjevernoj Karolini.
Mislili smo da dobiva medijsku pažnju i cijeli prilog.
To bi mogao biti dobar PR za cijelu skupinu.
Gledate E!, autoritet za zabavu.
Oduvijek sam to želio napraviti.
Uglavnom, glavna napomena bila je: nemoj biti čudak.
Ali cijela stvar bila je namještena i lažna.
U Grupi Lopoči sjajno je
to što vas svaki dan dočeka naša krasna Blair.
Angažirali su ženu da radi kao recepcionarka.
Uopće nije bila dio skupine.
Mislim da Hoyt prije tog kadra u životu nije dvije sekunde
razgovarao s Blair.
Ona se javlja na pozive.
Divna dama.
Imali smo nelagodnu večeru na kojoj sam, iz nekog razloga,
nosio jebeno odijelo i kravatu.
Sjećam se da sam pogledao Hoyta u stilu: "Ozbiljno?
Kada smo, dovraga, posljednji put sjeli i večerali za stolom?"
On je navodno najplaćeniji maneken na svijetu,
ali nakon gotovo desetljeća u poslu
uspjeh nije udario Hoytu u glavu.
Ta emisija na E!-u.
Nismo vidjeli gotovu montažu sve dok nije puštena uživo.
Kada Hoyt ne radi,
boravi ovdje, u miru i tišini planina Sjeverne Karoline.
E! je sve podredio Hoytu.
Hoyt vodi i građevinsku tvrtku.
Hoyt ima tvrtke i zapošljava svoje prijatelje.
To je stvorilo napetost među svima nama u skupini.
Lijepo je to čuti, nećemo vas dugo gnjaviti.
Ali Dave je autoritet za ove stvari.
Jer morao si ostati skroman, znate?
Uobrazio se.
U tom grupnom okruženju
uvijek sam hodao po jajima, kao i mnogi od nas.
Postali smo poput disfunkcionalne obitelji
koja je zapravo čekala apokalipsu.
Ovo je naš produkcijski ured.
Znate, dok je Frederick bio živ,
on me na neki način razmazio do određene mjere,
zbog čega su drugi članovi
postali ogorčeni.
Ironija u svemu tome jest da on i dalje svašta financira.
Stalno bi bio na putu, jedan tjedan na karipskom otoku,
sljedeći tjedan u Švedskoj pa u Los Angelesu.
Kad sam bio na putu, bilo je tu prijatelja i veza
koje sam stjecao izvan skupine.
Upoznao sam ženu u L. A.-u, zvala se Donna.
Bila je to prekrasna brineta i zaista mi je pobudila zanimanje.
Počeli smo se viđati i to je bilo prilično sporadično.
Toliko sam putovao
da bih se viđao s njom možda svaka dva mjeseca.
Ali zaista sam se vezao za nju.
To što se godinama demoniziralo,
romantična veza, nije se činila loša.
Osjećao sam da je ona na mojoj strani
i da joj je stalo do mene.
Odnos s Donnom počeo mi je otvarati srce
na neočekivan način.
Ali radio sam to potajno. Nitko u skupini nije znao.
Godine 1999.
magnetski impuls će se pomaknuti i čovječanstvo će biti desetkovano.
Godine 1999. grupa je postajala sve manja.
Preostali članovi
oslanjali su se jedni na druge da bi preživjeli.
Evo ga.
Ovo su moje bilješke.
"Operacija: ‘Sigurno mjesto’"
Mnogo se govorilo
o pomicanju polova nakon Frederickove smrti.
Jedna desetina od 1 % stanovništva bit će spašena.
Tako se počeo kovati plan.
Pođite sa mnom gore
da vam pokažem detalje operacije.
Trebali smo početi stvarati zalihe hrane i živjeti izvan sustava.
-Tajno skrovište. -Mali bunker?
-Da. -Znamo kamo ići kad padne bomba.
Vjerovali su da slijedi
veliki, katastrofalni događaj koji će promijeniti Zemlju
te da je jezero Lure jedno od sigurnih mjesta.
Posjedovali su imanje na planini, gdje je bilo špilja,
i tamo su svi trebali otići.
KRIZNA SITUACIJA TOČKA BEZ POVRATKA
Kako se to trebalo dogoditi? Je li trenutak bio pravi?
A onda se počelo govoriti o oružju.
SVE ĆE OTIĆI KVRAGU
Naučili smo pucati.
Imao sam sačmaricu i pištolj kalibra. 45.
Počelo je s prikupljanjem zaliha i obranom.
PRIPREMITE SE ZA OPSADU BORBA DO KRAJA
Vrlo se brzo pretvorilo u ovo.
MARKET I ROŠTILJ
Imali su pozamašan arsenal.
Nagomilali su skladište potrepštinama za preživljavanje
kako bi bili na sigurnom dok se situacija u svijetu ne smiri.
Zatim bi oni došli u pomoć i spasili sve.
Bila sam jedina preostala djevojka.
Moj mi je dečko jedne večeri rekao:
"Svi ćemo biti zajedno kako bismo preživjeli.
Jedino je to pošteno."
I: "Bi li bila spremna na seks s ostalim dečkima?"
i "S kim bi se mogla seksati?"
Sjećam se da sam bila apsolutno šokirana i zgrožena.
Mislila sam da se šali.
Nisam mu htjela reći nijedno ime. A on se naljutio.
Rekoh: "Ne dolazi u obzir."
Smatrali smo da nam trebaju žene
kako bismo ponovno naselili planet prosvijetljenim bićima.
Zvuči kao loš SF scenarij.
Kako se tisućljeće približavalo,
Zemlju su trebale zahvatiti promjene
poput plimnih valova i uragana.
Počeli smo kupovati zlato i srebro
jer je to trebao biti jedini opipljivi izvor novca.
U međuvremenu ja letim u London na gažu i mislim si:
"Ekonomije se ne urušavaju."
"Nema plimnih valova, nema potresa."
Sve to zvuči suludo, ali...
donekle sam počeo kritički propitivati.
Počeo sam govoriti članovima skupine
da su tamo u Sjevernoj Karolini izolirani
i da se vani ništa ne događa.
Zbog toga su me napali.
U tom istom razgovoru mislio sam da ne može biti gore.
Pa sam rekao: "Usput, viđam se s nekim."
Nastao je potpuni kaos.
"Kako to misliš?"
Samo su mi rekli: "Prekini s njom.
Sebičan si i nepošten prema njoj.
Što to radiš?"
Prikazali su me kao potpunog gada.
Nema pojma u što sam upleten.
Rekao sam Donni:
"Mislio sam da želim biti u vezi, ali sam odlučio da ne želim."
Bilo je nevjerojatno grubo i okrutno.
Način na koji sam postupio
nije mi dobro sjeo.
Tada je počelo razdoblje u kojem su govorili:
"Moramo spasiti Hoyta od njega samog.
Očito gubi razum. Ne može preživjeti vani.
Moramo ga vratiti ovamo u Sjevernu Karolinu.
Moramo ga držati pod strogim nadzorom."
Tjerali su ga da radi svaki mogući beznačajan posao da ga nauče poniznosti.
Morao sam prvi ustajati, a posljednji ići spavati.
Radio sam usrane poslove koje nitko drugi nije htio.
Dobila sam poziv: "Dođi do kuće na jezeru."
John je bio u nevolji.
Ušla sam u kuhinju, gdje je John sjedio,
vrlo pokoran, za kuhinjskim stolom,
i cijela glava mu je bila obrijana.
Bio je potpuno ćelav.
Pitala sam: "Bože, što ti se dogodilo s glavom?"
A oni su rekli: "Ispričaj Meg što se dogodilo."
Dečki su mi rekli da ću se morati preseliti u Sjevernu Karolinu
i odreći se svoje karijere.
U srcu sam znao da nisam spreman za to.
Ali rekli su: "Kako ne bi došao u iskušenje
da odeš odavde,
obrijat ćemo ti glavu, pa više nećeš biti maneken."
Sjećam se da sam se gledao u ogledalo
i stalno mislio:
"Da imam kosu, vjerojatno bih sada bio u Milanu
ili Parizu s Claudijom Schiffer ili Cindy Crawford
i zarađivao 25 tisuća dolara dnevno."
Očito nisam duhovan jer bih radije bio tamo.
Postao sam "ćelava kućanica", tako su me zvali.
Tumačio sam to kao vlastitu krivnju.
Kad bih samo prestao biti idiot i postao više poput njih,
ne bih morao prolaziti kroz ovo.
Ali zato što sam manjkav i nešto nije u redu sa mnom,
nikada neće odustati.
Mislio sam:
"Nikada neću biti ono što oni žele da budem."
Došao sam do točke kad sam rekao: "Više ovo ne mogu podnijeti."
Pa sam smislio plan za bijeg.
Otišao sam na aerodrom i pobjegao.
Došao sam u New York. Skupljao sam svoje stvari.
Trebao sam tamo ostati jednu noć prije odlaska.
I naravno, pojavili su se u New Yorku.
Sjećam se da je jedan od dečki sjedio na vratima
kako ne bih pobjegao usred noći.
Spavao sam pokraj prozora i razmišljao o tome da skočim.
Ali nisam.
Vratili su me u Sjevernu Karolinu.
Izdržao sam još tri ili četiri tjedna.
I odlučio: "Ovaj put neće me uhvatiti.
Nema jebene šanse."
Bio je vikend 4. srpnja.
4. SRPNJA 1999.
Prije odlaska napisao sam pismo
koje sam ostavio u Sjevernoj Karolini, da ih obavijestim da sam otišao.
"Službeno je. Odustajem.
Istina je sve što ste ikada rekli o meni.
Beznadan sam i potpuno sebičan. Najljenija sam osoba u prostoriji.
Upropastio sam svoj život.
Zaslužujem provesti ostatak života među smećem, baš poput sebe.
Davide, uvijek si govorio:
‘Kad se sve počne raspadati, ljudi će pokazati pravo lice.’
Ježim se pri pomisli na kaznu koju ću platiti.
Nisam izdao samo Fredericka i sve za što se zalagao.
Izdao sam i vas, a kao što sam mnogo puta rekao,
vi ste jedini pravi prijatelji koje sam ikada imao.
Nikada me više nećete vidjeti.
Potpis: Kreten."
KRETEN
Naručio sam taksi
da dođe po mene u 2.30 ujutro,
nadajući se da će tada svi spavati.
Imali smo dva njemačka ovčara, pa sam morao biti tih
i smirivati pse.
Imali smo šljunčani prilaz
dug oko dva i pol kilometra, nizbrdo kroz šumu.
Kad sam se dovoljno udaljio da me ne čuju,
dao sam se u bijeg.
I nestao sam.
Taj se put više nisam vratio.
Sjećam se da sam nekoga pitala: "Gdje je John?
Ne viđam ga. Je li se vratio u New York?"
A on je rekao: "Da, otišao je. Nema ga."
Nije mi bilo dopušteno govoriti o Johnu. Nisam smjela pitati za njega.
Otišao sam u Kaliforniju, htio sam se čim više udaljiti od njih.
Imao sam oko 3000 dolara, ali nisam znao kamo otići.
KALIFORNIJA
Sjećam se da me Hoyt nazvao i rekao mi
da je u jako lošem stanju.
Bio je potpuno slomljen.
Mozak mu je bio prazan.
Bio je poput ravne crte, moralno i duhovno,
kao zombi.
Rekao sam mu: "Čuj,
ostani ovdje dok ne shvatiš
što ćeš sa životom.
Možeš živjeti kod mene da se ne moraš brinuti o računima."
Fabio je nevjerojatno odan.
Kad ti je prijatelj, onda ti je prijatelj za cijeli život.
Ne znam je li instinktivno znao
ili je bio toliko zaokupljen vlastitom karijerom,
ali tada se ponašao
kao da to nije ništa strašno.
"Dođi, ostani, idemo u teretanu.
Bez pitanja."
Nije me čak ni pitao zašto mi je glava obrijana.
Izmislio sam priču o ekstremnom manekenskom poslu.
Hoyt je bio vrlo uspješan maneken,
a onda je odjednom ostao bez novca, bez ičega.
Ti ljudi bili su poput piranja. Ostavili su ih bez ičega.
Boravak kod Fabija
omogućio mi je da se povučem i proradim
neke osjećaje.
Još sam razmišljao. Možda bih se trebao vratiti.
Hoyt je bio vrlo iskren i otvoren o tome
i znao sam da će doći.
Na kraju te život ošamari
i shvatiš: "O moj Bože, kao da su me prevarili."
Rekao sam mu: "Čuj, ljudi u životu najčešće
krive nekog drugog.
Za tango je potrebno dvoje."
Upao je u to,
ali je bio dovoljno pametan da iziđe i shvati: "Gadno sam pogriješio."
Znaš što? Što ću sada?
Nakon otprilike godinu dana našao sam se s prijateljem
u restoranu u Beverly Hillsu.
Voditelj me prepoznao i pitao: "Jeste li vi Hoyt Richards?"
Rekao sam: "Da." A on je rekao: "Dar mi je prijatelj."
Nisam znao kako odgovoriti.
Pa sam rekao: "Molim te, reci Daru da živim sam u L. A.-u."
Pomislio sam: "Bože, nadam se da će shvatiti poruku.
Nadam se da zna što želim reći."
Nakon tri tjedna dobio sam poziv
s nepoznatog broja: "Hej Hoyter, Dar je."
Rekoh: "Hej, Dar!"
On kaže: "Da, zovem iz ordinacije svog terapeuta.
Terapeut mi je rekao da te nazovem."
Kad smo se konačno našli, rekao sam mu:
"Za mene više nema Sjeverne Karoline."
Počeo sam objašnjavati da sam se tamo neposredno prije odlaska
dobro zabavljao u baru.
Ali kad sam ušao u auto...
U autu smo imali napunjenu jurišnu pušku i nismo se zaustavili.
Odvezli smo se prilazom do kuće na jezeru i parkirali.
Iskočio sam iz auta. Tip je pozvao pojačanje.
Srušili su me sleđa.
Bila je to cestovna patrola, šerifi, policija, rotirke i sirene.
Ljudi su vikali i vrištali.
"Nemoj im reći svoje ime!
Ne moraju imati nikakve informacije."
ZATVOR OKRUGA RUTHERFORD
Kad smo izišli uz jamčevinu,
podnijeli smo dokumente koje nisam potpuno razumio.
Takve su dokumente ispunjavali ljudi iz paravojski
i čovjek iz Ruby Ridgea govoreći vladi:
"Nemate nikakvu moć nad nama. Mi smo suvereni ljudi."
Ali smo ozbiljno naljutili cijelu državu.
Dali su odvjetnicima i privatnim istražiteljima do znanja
da nas smatraju protudržavnim teroristima.
Nakon toga sam se probudio i pomislio: "Jebeš ovo."
Nazvao sam roditelje i napustio skupinu.
Bio sam prestravljen kad sam to napravio.
Dar i ja smo na kraju postali cimeri.
Prvih šest mjeseci pokušavali smo dekonstruirati
cijelo iskustvo koliko smo mogli.
"Sjećaš li se ovog?
Što misliš što se događalo? Nije li bilo čudno?
Što je to uopće bilo?"
Stvarno smo počeli analizirati unatrag što se dogodilo.
Počeli smo preispitivati što je Frederick govorio.
Kao što smo već rekli,
ove platforme služe za prenošenje znanja
kako bi se spriječilo
širenje kultova uz pomoć informacija,
a ne straha, krivnje i praznovjerja.
Kultove nećete zaustaviti strahom
i praznovjerjem, već samo blistavim, univerzalnim znanjem.
Tko god vas tjera da mu se klanjate
instrument je najmračnijih i najđavolskijih sila na Zemlji.
Ljudi su godinama govorili: "Ovo je kult.
Misliš da je moguće da jest?"
Glava mi je bila u kaosu, nisam mogao ni minute slušati što je Hoyt govorio.
Protiv sam kultova.
Da mi niste govorili da sam u kultu.
Pitao sam: "Znaš li što o kultovima?" Rekao je: "Ne."
Rekao sam: "Ni ja. Ne mislim da je to bio kult.
Pustite me da malo istražim."
Najprodavanija knjiga bila je Borba protiv kontrole uma u kultovima.
Kontrola uma postoji.
Inteligentni i pametni ljudi mogu biti prevareni.
Steve Hassan, bivši član Moonieja.
Indoktriniran da bi počinio strašna djela.
Pomislio sam: "To je svakako kult."
Ali uzeo sam knjigu.
Na prvih 60, 70 stranica opisano je kako je bio indoktriniran.
Da samo promijeniš ime,
bila bi to moja priča.
To je bio ključan trenutak u mom životu.
Trebalo mi je to kao zrak.
Iako je boljelo, trebalo mi je.
Nazvao samo nekoliko ljudi u Sjevernoj Karolini.
"U jebenom ste kultu. Isprali su vam mozak."
Znao sam da je sve uzalud.
ali dobro sam se osjećao.
John me nazvao i rekao: "Meg, to je kult.
Oduvijek je bio kult."
Sjećam se da je moj dečko stalno govorio:
"Nije kult, ti jebena..."
Vrijeđao me
i vikao na mene.
Dakako, bila sam histerična.
Tresla sam se i razmišljala: "Mogu li sada otići odavde?"
Imala sam očev pištolj i opalila sam u strop.
Kad sam to napravila, pomislih: "Isuse."
To je bio šok.
Kad se pogoršala situacija s Meg,
supruga i ja smo se uključili.
Tada je na vidjelo izišla mračna strana članova.
Sigurno su prijetili Meg.
Nisam više mogla, bila sam preplašena,
pa sam se spakirala i vratila kući.
Tada sam bio gotovo bez novca,
ali sam uvijek mislio
da su mi rezervni plan dragulji
koje sam platio gotovo 200 000 dolara.
BISERNI PRSTEN U OBLIKU LOPOČA. SAFIRNI PRSTEN
Dao sam ih procijeniti
i šest ili sedam dragulja ukupno je vrijedilo 11 000 dolara.
Shvatio sam da su me nasamarili.
Svi momci u Sjevernoj Karolini i dalje su živjeli u kući
koju sam ja pomogao platiti.
Imali su tvrtke koje sam financirao.
Jako sam se naljutio i tužio preostale članove.
Namjeravam ih sudski goniti
jer nije samo pitanje novca,
nego i onoga što rade i što predstavljaju...
Nisam znao kako će završiti,
ali je moj odvjetnik rekao:
"Ovo bi mogla biti prava bitka."
Bio je odlučan vratiti svoj novac
jer su ljudi u Sjevernoj Karolini pokušavali prodati kuću na jezeru,
samo rasprodati sve.
Imali su 36 korporacija, što je znakovito.
To je dokaz da se nešto mutno događa.
PRIJENOSI NISU BILI ZA VRIJEDNU PROTUUSLUGU
Samo smo krenuli na njih i to je dovelo do medijacije.
John Hoyt me kontaktirao
i rekao: "Tužim sve i pokušavam vratiti taj novac.
Možeš li mi pomoći?"
Mislim da me je htio uz sebe
jer sam tada bio računovođa.
Rekao je da će mi za to
dati 10 000 dolara kad se sve riješi.
Pa smo John i ja otišli do kuće na jezeru.
Tad sam je prvi put vidio nakon 13 godina.
Mislim da ih je tada bilo petero.
Razgovarali smo
i oni su jednostavno lagali.
Najviše me uznemirila spoznaja
da bih prije dvije ili tri godine
bio na njihovoj strani
i lagao na isti način.
Sve je bilo sumnjivo jer nismo odgovarali standardima svijeta.
Bili smo drukčiji.
Konačno je došao trenutak
kad više nisam mogao biti dio toga.
Otišao sam misleći da sam zaribao.
Tu je sve ostalo, na tom imanju. Kuća na jezeru.
Momci su mislili da će dobiti milijun dolara
za to imanje kuću,
ali su ih zaustavili u tome.
Godine 2002.
njihov je odvjetnik kontaktirao mog
pa smo znali da postoji prilika da se to riješi.
Nagodili smo se
i likvidirali svu imovinu povezanu s Vječnim vrijednostima.
Vječne vrijednosti bile su mrtve.
S tim sam mogao živjeti.
Nakon toga nisam znao što će biti s tim ljudima.
Iskreno, u tom trenutku nisam mario.
Samo sam htio nastaviti sa svojim životom.
Najteže mi je bilo prihvatiti to što sam povrijedio
mnogo ljudi kada sam krenuo tim putem.
Ne možeš izliječiti tuđe rane, ali sam iskreno pokušao
ponovno se povezati s obitelji.
Kad sam se vratio,
majka se borila s rakom.
Samo ću pitati...
Nisam viđao majku pred kraj njezina života.
U tom trenutku
nosila je periku
jer je prolazila kemoterapiju i...
Bila je tako hrabra.
Nismo mogli doći do tebe.
Jedina sam shvatila da si u kultu.
Kad je John izišao iz svega toga,
pridružio nam se te godine za Božić.
Tad je prvi put
upoznao moju suprugu, sina i kćer.
Ovo je Helen. Ovo je Matthew.
Trebalo je vremena da se vrati stari John.
To je svakome teško.
Mislim da se nitko ne izvuče iz toga brzo.
Dobro. Bok, ja sam John Hoyt.
Sad imam 41 godinu
i užasno sam se bojao vratiti kući.
Kako je majčina bolest sve više napredovala,
odlučio sam postati njezin glavni njegovatelj.
Na neki lud način bio sam spreman
jer sam sve to prošao s Freddiejem dok je umirao.
Rekla je samo da me voli.
I da razumije.
Vrlo sam zahvalna Bogu.
Mislim da je molitva pomogla.
Dovela te kući.
Nisam je vidio 12 godina.
Rekla je:
"Stalno sam imala osjećaj da si u zatvoru."
Mogao sam joj reći
da su njezine molitve bile uslišane i da su pomogle.
Osjećao sam se grozno.
Propustio sam toliko vjenčanja i proslava.
Uvijek sam bio pozvan.
Ali sve sam ih razočarao.
To je vrijeme koje se ne može vratiti. Ali...
Majčina bolest dala mi je priliku
da svojoj obitelji pokažem
da sam se vratio.
Nevjerojatno mi je sada
gledati unatrag
kako te u dobi od 16 godina
odlazak na plažu s prijateljima
može odvesti na put ulaska u kult.
Ljeti živim na Nantucketu
i mnogo ljudi dolazi kod mene.
Dolaze iz...
Moj put oporavka bio je pokušaj ne samo da oprostim sebi,
nego i da shvatim kako se to dogodilo
i kako drugima otkriti
znakove upozorenja na koje trebaju paziti, a za koje nisam znao.
Hoyt, reci nam kako je ovo slično ponašanju drugih kultova.
Ne pridružiš se kultu. Nitko ti nikad ne kaže da je to kult.
To je taktika mamca i zamjene.
Što sam više govorio o Vječnim vrijednostima, posebno o Freddieju,
ljudi bi počeli prepoznavati verziju te priče
u vlastitom životu i govoriti: "Čekaj malo."
"Ovo zvuči kao moj odnos s ocem
ili majkom ili šefom ili trenerom."
Imao sam 16 godina, tek sam otkrivao život.
Osoba od koje tražiš ljubav i odobravanje
na neki te način zlostavlja i kontrolira.
U tisućama razgovora koje sam vodio
nisam upoznao osobu koja nije
bila u takvom odnosu.
Nesvjesno sam bio regruter. To sam radio.
Mnogo je ljudi
za koje sam odgovoran jer sam ih upoznao
s Freddiejem i Vječnim vrijednostima.
S tim moram živjeti.
Tek sam se nedavno javila na Hoytov poziv.
Da znate,
natočila sam si čašu irskog viskija
i popila je naiskap.
Onda sam prihvatila poziv.
Bio je to dobar razgovor.
Izrazio je kajanje, a ja sam mu rekla
da me situacije u kojima sam bila žrtva ili me netko povrijedio
ne definiraju.
Ulazak u kult
i to što sam bila Freddiejeva žrtva nije moja priča.
JACKI JE PRVA ŽENA KOJA JE SAMA ISPENJALA SMJER THE NOSE.
To mi se dogodilo,
ali naučila sam bolje griješiti, nastaviti riskirati
i izazivati samu sebe.
U razgovoru s Hoytom shvatila sam koliko je osjetljiv.
Cijenim to što educira ljude.
Nažalost, kontrola uma djeluje na svakoga ako si prijemčiv.
Nećeš ni primijetiti.
Kultovi nisu novost.
Politički sustavi koriste te alate.
Naši religijski sustavi koriste te alate.
Iskorištavaju naše najdublje strahove.
U Vječnim vrijednostima
gledali bismo druge skupine i govorili: "To je definitivno kult."
VELEČASNI JIM JONES VOÐA KULTA
Ali nikada nismo tako gledali na sebe.
Sa mnom su četvorica kolega iz Vječnih vrijednosti,
koje poznajem od njihove 16. godine.
John Hoyt, koji je upravo diplomirao na Sveučilištu Princeton.
Nije lako vratiti se u prvi trenutak kad si upoznao Freddieja
ili nekoga iz skupine i stvarno reći:
"Da, nasamaren sam" i početi drukčije sagledavati svoj život.
Bio je to tip iz Brooklyna
koji je lagao o tome tko je i što radi.
Govorio je da je siroče,
ali njegova je majka donedavno bila živa, mislim do 2023.
Jadni Fred, stvarno su ga uništili.
Frederick je bio dobra duša i nikad nije bio prevarant.
Nije bilo nikakvog kulta. Ničega od toga nije bilo.
To je istina.
GLAS DOROTHEE CARROLL FREDERICKOVE MAJKE
Kad ljudi upoznaju Johna,
njegova je prva rečenica: "Bio sam u kultu."
Znam što sam osjećao i što sam učio u Vječnim vrijednostima.
To nije bila moja završna točka,
nego samo početna točka mog duhovnog putovanja.
Zato želim braniti ono za što sam vjerovao da je Frederick bio
i što sam od njega naučio.
Iskreno, kad razmišljam o Vječnim vrijednostima,
nisam sigurna da bih to nazvala kultom.
Zapamtite,
Frederick mi je bio prijatelj.
Kad sam se odvojio od njega i ostao prepušten sebi,
prošao sam sto puta gore.
STAVOVI VJEČNIH VRIJEDNOSTI...
Ali možda bih, da sam slijedio učenje do kraja,
postigao mnogo toga.
Tko je taj
koji doživljava ovu TV emisiju, ovaj trenutak?
Freddie bi bio oduševljen ovime.
Oduševljen jer u tome ne bi vidio ništa posebno pogrešno.
Svidjelo bi mu se što je zapamćen.
Ljudi još pričaju o njemu nakon toliko godina.
Moj je život stvarno luda sapunica.
Kad biste sjeli i zamislili
sve što se dogodilo kao da gledate televizijsku emisiju,
svakome izvana tko me sluša
izgledalo bi kao da lažem i manipuliram.
Vječne vrijednosti imaju važnu poruku.
Ako ne možete bezuvjetno voljeti, svi ste prevaranti.
U Vječnim vrijednostima imamo Židove, muslimane, kršćane, budiste i hinduse.
Svi se volimo i zajedno radimo.
Pokušavamo vam reći da i vi to možete.
To imamo ovdje. Potpunu ljubav.
U to smo vjerovali.
Mislim da je Freddie bio jako oštećena osoba.
Nije razumio ljubav.
I zbog toga je
uzrokovao toliku patnju.
Ali ne mogu samo tvrditi
da su mi isprali mozak i zato nemam nikakvu odgovornost.
I dalje sam odgovoran
za zlostavljanja u kojima sam sudjelovao
ili nijemo stajao sa strane dok su se događala.
Nosiš mnogo srama i neugode.
Naučio sam da je protuotrov za sram
ranjivost.
Da bi izrazio ranjivost,
ispričaš svoju priču i jednostavno je prihvatiš.
Sa svim manama. Samo ispričaj priču.
JOHN ANDREADIS ODBIO JE DATI INTERVJU.
DAVID SEAMAN I FRITZ DIEKMANN NISU ODGOVORILI
NI NA JEDNO PITANJE O FREDERICKOVOJ SMRTI.
HOYT RICHARDS TRENUTAČNO RADI KAO GLUMAC, PISAC, FILMAŠ I PODCASTER.
TAKOÐER RADI KAO SAVJETNIK ZA IZLAZAK IZ KULTOVA.
HOYT I DONNA TRENUTAČNO SU ZARUČENI.
Titlovi: Milica Milivojević TransPerfect Media