Downloaded from YTS.BZ
Official YIFY movies site: YTS.BZ
Prosím, rychle se usaďte.
Podívejte na ty plné tribuny. Padl nový divácký rekord.
Chris Evertová Lloydová proti Martině Navrátilové.
Dvě nejlepší světové hráčky.
To bude krásná podívaná.
Ani jedna nedá na kurtu kůži lacino.
To tedy ne.
Míček doběhla, ale nedostala ho přes síť.
Fantastický bod!
Klíčem k rivalitě je, že se navzájem zlepšujete.
A zlepšujete tím i svůj sport. To je čistý sen.
Další senzační bod.
Jako zápas Godzilly s Mothrou.
Hrají na ostří nože.
Agresivně.
Z hlediska velkých sportovních rivalit…
Šampioni Ali a Frazier. Navzájem se tlačí k nejlepším výkonům.
Larry Bird se blíží k úspěšné odvetě
v osobním souboji s Magicem Johnsonem.
Bez debat to byla rivalita desetiletí.
…se podle mě žádná rivalita nepřiblížila
té mezi Chris Evertovou a Martinou Navrátilovou.
Hrály proti sobě osmdesátkrát.
To je šílené.
Šly si za slávou s největší bojovností a chladnokrevností,
jakou si umíte představit.
Ani jedna podle mě nechce přiznat, jak vyhrocené to bylo.
Výhoda Navrátilová.
Ježišmarja!
Na kurtu spolu vedly nekonečnou válku.
CHRIS A MARTINA: POSLEDNÍ SET
A teď se v životě snaží jedna druhou zachránit.
2023 NEW YORK
Pořád mám z tohohle místa úzkosti.
Jo.
Tehdy při US Open mi to došlo. Zažívala jsem tu totiž jen šťastné chvíle.
Ale těch sedm týdnů utrpení bylo drsných.
ONKOLOGICKÉ CENTRUM
- Ťuky ťuk. - Dobrý den.
- Zdravím. Vypadáte skvěle. - Děkuju.
Ty krátké vlasy vám sluší.
Ale zas mi několik lidí řeklo „pane“.
- Posvítíte si? - Vyplázněte jazyk.
Jsem nervózní.
Je to první kontrola od ukončení léčby před čtyřmi měsíci.
Pomalu a zhluboka dýchat.
Zjistili mi rakovinu prsu a hrdla.
Z pravého prsu mi odstranili nádor.
Hrdlo jsme řešili protonovou terapií a chemoterapií.
Bylo to komplikované.
Léčbu jste dokončila relativně nedávno.
Skvělá zpráva je, že chemoterapii máte za sebou,
ale z hlediska pokynů pro sledování výskytu nádorů v hrdle a hlavě
navrhuji za rok kontrolu na PET, pozitronové emisní tomografii.
KLINIKA CLEVELAND FLORIDA
Silné srdíčko. Lehnout, prosím.
Chodívám teď tři čtvrtě kilometru
a je to úplně v pohodě.
Výborně. Berete nějaké léky na bolest?
- Ne. Nic. - Dobře.
- Pardon. Pupík je ještě citlivý. - Jo.
- A sakra. To mi strčíte do nosu? - Ano. Zvládnete to?
Dýchejte nosem.
- Řekněte í. - Í.
Bezva. No teda. Jako z učebnice.
Úplně vyplázněte jazyk.
- Panebože! - Hotovo. V pořádku.
Do prdele!
Neboj, Lulu.
Už je to dobrý.
Teď už jen čekat.
Čekat, jestli jsem vyléčená.
V neustálém stresu, že nade mnou visí hrozba rakoviny.
Při poslední návštěvě jste nevykazovala žádné příznaky.
Jo.
Ale tentokrát bohužel…
nemám dobré zprávy.
PET/CT odhalily rakovinné buňky.
Konzultoval jsem to s týmem a shodli jsme se,
že podstoupíte agresivní chemoterapii.
Můžete očekávat únavu, vypadávání vlasů…
Tomu se nevyhneme. Budeme vás pečlivě sledovat…
Konečně mám vlasy tak, jak se mi líbí,
a teď mi zase vypadají? Děláte si srandu?
Je to tak, mrzí mě to.
Budeme bojovat. Oba jsme bojovníci.
Ano?
Před dvěma lety jsem měla rakovinu vaječníků.
A teď se vrátila podruhé.
Říkám si: „Fajn,
teď už jde o život.“
Musím si dát život do kupy.
Měla bych vyřešit všechno, co mě v životě trápí.
V boji s rakovinou mi pomáhají některé moje silné stránky z tenisu.
Ta vnitřní,
emoční a psychická síla.
Když jsem si něco usmyslela,
makala jsem na tom jako nikdo jiný.
A dotáhla jsem to do konce.
V roce 1970 se ženský tenis začal rozvíjet.
Objevily se skvělé hráčky.
Rosie, Virginia, Billie Jean.
Billie Jean Kingová, světová tenisová šampionka
a lídryně netradiční skupiny ženských revolucionářek.
Spoustě holek to pomohlo.
Mají pocit: „Dokázala jsem to. Nemusím prosit rodiče o peníze.
Hrála jsem dobře a ty peníze jsem si zasloužila.“
A pak přišla Chrissie.
Poprvé jsem ji viděla na US Open.
Tehdy všichni hráli stylem servis-volej, což znamená, že hráli u sítě.
A zničehonic se objeví tahle šestnáctiletá holka,
začne do toho bušit od základní čáry
a všechno změní.
Evertová.
Jestli je tu někdo nervózní, Christine Marie Evertová určitě ne.
Byla jsem na stadionu a viděla Christinin první zápas proti Mary-Ann Eiselové.
Prohrávala asi o šest mečbolů.
A vrací se do hry.
Chrissie Evertová.
A všechny odvrátila.
Jen jsem tiše žasla.
Netušila jsem, že nedospělá hráčka může hrát tak skvěle.
A Chrissie toho byla důkazem.
Chrissie Evertová proti Billie Jean Kingové.
Další lob! Ten bude dobrý!
ROZTOMILÉ ZLATÍČKO
Všem přišla roztomilá.
Ale oni proti ní nemuseli hrát.
Chrissie ukončuje výměnu.
Tématem dne je ekonomické sdělení prezidenta Nixona
a budoucnost japonsko-amerických obchodních vztahů.
Ale pro spoustu lidí je tématem dne šestnáctiletá dívka z Floridy.
MALÁ CHRIS EVERTOVÁ
NOVÝ „MILÁČEK“
Ale máš jeden problém.
V 8:05 musíš být ve škole.
Myslíš, že to stihneš?
Jo, stihnu, i když budu ještě napůl spát.
Celý týden se mluvilo o tom, jak jsi v pouhých 16 letech pod tlakem.
Cítila jsi nějaký tlak?
Ne, ani trochu.
Budu hrát s nejlepšími světovými hráčkami. Nemám co ztratit, zatímco ony ano.
Chrissie Evertová od března neprohrála jediný zápas.
Chris Evertová vítězí.
Slyšeli jste rozhodčí.
Ale profi hráčky k ní nebyly moc milé.
Říkaly si:
„My se tu dřeme.
Trávíme šest týdnů s reportérem Newsweeku.
ŽENY V HLAVNÍ ROLI
A oni dají na obálku ji.“
Starší hráčky nebyly rády, že jsem na sebe strhávala pozornost.
CHYBĚLAS NÁM, CHRIS
Když jsem přišla do šatny, nikdo se se mnou nebavil.
Myslím, že hodně hráček ji nesnášelo jednak proto,
že byla hezká a milá,
ale i proto, že je všechny porážela.
To je asi štvalo nejvíc.
Byla zatraceně dobrá.
Dokazovala to už v útlém věku.
„Patřím sem.“
Byl jsem o pár let mladší než Chrissie. Byl jsem z ní unesený.
Objevila se v době, kdy tenis potřeboval novou krev.
Někoho, kdo přitáhne diváky.
Člověk si o ní pomyslel: „Krásná mladá holka.“
Tak ženská, a přitom na kurtu takový zabiják.
CHRIS EVERTOVÁ PRODLUŽUJE SÉRII VÝHER
Byla jsem nadšená. Šlo mi o náš sport. Potřebovali jsme nějakou superstar.
TENISOVÁ SUPERSTAR
A říkala jsem si: „Ona se jí stane.“
Za tři roky se počet lidí hrajících tenis zdvojnásobil na víc než 20 milionů.
Chrissie to dokázala.
Ženský tenis je teď největší tahák.
Kolem Chrissie vypukla mánie.
Říkala jsem tenistkám: „Začaly jsme dobře, ale potřebujeme druhou generaci.
Jsou chytré. Pochopily to.
Věděla jsem, že máme další superstar.
ZAČÍNÁ ÉRA EVERTOVÉ
A je hotovo. Chris Evertová vítězí.
Osmdesáté čtvrté vítězství Chris Evertové.
Mečbol Evertové o titul.
WIMBLEDON – FINÁLE
Chris Evertová vyhrává Wimbledon.
Chris Evertová, vítězka ročníku 1974 a nyní i jednička žebříčku.
V mládí jsem měla předplacený časopis World Tennis.
Byla v něm Chris Evertová.
Přišlo mi to super.
ŘEVNICE, ČESKÁ REPUBLIKA
Vyrostla jsem kousek od Prahy.
Pojď.
V pěti jsem začala hrát o stěnu.
Táta mi řekl: „Přijď, až udržíš raketu jednou rukou.“
Tak jsem dva roky hrála o stěnu.
Hodiny a hodiny jsem se tím bavila
a trénovala bekhend o stěnu.
Byly jsme na tenise celý den.
MLADŠÍ SESTRA
O víkendech od rána do večera.
Jen jsme skočily domů na oběd.
Žily jsme tím.
A když mi bylo sedm,
na tomhle kurtu jsem si poprvé zahrála doopravdy.
Přes síť.
Táta se mnou strávil na kurtu nespočet hodin.
Trávila jsem tak s tátou čas a milovala jsem to.
Ruské tanky a pěchota obsadily Československo
a rozdrtily nové vedení malé země.
V roce 1968 přišli Rusové, bylo mi dvanáct.
Ten den všechno změnil.
Všechno se hodně omezilo.
Ale kdo byl elitní sportovec,
dostal automaticky vízum na jakoukoliv soutěž.
Věděla jsem, že tenis je moje cesta ze země.
To mě motivovalo ještě víc makat.
V tenise bych chtěla dosáhnout toho nejlepšího,
to znamená vyhrát Wimbledon.
V patnácti jsem vyhrála československé mistrovství dospělých.
To mě katapultovalo do Ameriky na USLTA Tour,
kde jsem poprvé potkala Chris.
Poprvé jsem Martinu potkala na turnaji v soukromém tenisovém klubu.
Bylo jí 15 let.
Procházela se davem
v jednodílných plavkách a žabkách.
Žádné tenisové oblečení, žádná teplákovka. V plavkách.
Byla jiná než všechny holky, co jsem znala.
Byla mladá a naivní.
Byla autentická.
Když jsem v roce 1973 přijela na tour, můj první dojem z Chris byl,
že byla dost přátelská na to, aby mě pozdravila. Byla jsem nikdo.
Chovala se mile,
ale byly jsme každá jiná.
Chris byla hodně holčičí.
Nosila jsem vlasy v culíku, mašli a šperky.
Nosila jsem volánkové kalhotky a krásné holčičí šaty.
A já byla taková klučičí.
Viděla jsem ten talent.
Viděla jsem, co v ní je.
Měla silný forhend s topspinem, skvělý servis,
výborné voleje.
Kdybyste si mohli vybrat, koho chcete do druhé generace tenistek,
Chrissie a Martina jsou dokonalá dvojka.
Jedna je z komunistického Československa,
druhá je holka odvedle z prosluněné Floridy.
Jedna je levačka, druhá pravačka.
Každá má jiný styl.
Chrissie hraje od základní čáry, má vyváženou hru
a psychiku pevnou jako skála.
Martina je skvělá volejistka, agresivní.
Pořád chodí k síti.
Zahraje čop a letí dopředu.
To diváky přitahuje. Tohle mají rádi.
Často jsme spolu byly v šatně
a bydlely ve stejném hotelu, tak jsme se začaly víc bavit.
Hrály jsme vrhcáby a scrabble.
Staly se z nás dobré kamarádky.
Párkrát jsme proti sobě hrály. Natřela mi to.
Evertová poráží svou kamarádku Martinu Navrátilovou.
Popravdě řečeno,
ze začátku mi nevadilo se s ní kamarádit,
protože jsem byla lepší.
Byla hodně emotivní,
na kurtu brečela a byla na sebe naštvaná.
A nebyla ve formě.
Neměla nejlepší kondici.
Chris vyhrála druhý set. Titul může být její.
- A je to! - Je hotovo!
Časem jsme spolu začaly trénovat
a pak jsem s ní hrála čtyřhru.
Bille, věděli jsme, že Chrissie a Martina budou dobrý tým,
ale vážně jsme nečekali, že první set vyhrají tak snadno 6:1.
Když začaly hrát čtyřhru, bylo zajímavé sledovat,
jak se spolu učily na kurtu vycházet.
Každá měla jiné silné stránky,
což může být velká výhoda.
Chrissie přináší stabilitu, Martina sílu.
Docela jim to jde.
Jsou to dobré kamarádky.
- Pěkně! - Zápas je u konce.
Slečna Evertová a Navrátilová vítězí.
Americké přátele jsem měla moc ráda.
Zamilovala jsem si všechno americké.
Zapadla jsem tam.
Byla jsem jak rodilá Američanka.
V roce 1975 jsem měla problémy s českou federací,
protože jsem se moc bavila s americkými hráčkami,
s Chris, Billie Jean a Rosie Casals.
Řekli mi, že jsem amerikanizovaná
a že se musím víc bavit s ruskými hráčkami.
Československá vláda si na ni došlápla.
Úředníci jí vyhrožovali:
„Srovnáme tě do latě a tak to zůstane.“
Nechtěli mě pustit na US Open.
V tu chvíli jsem si řekla: „Jestli mě pustí, už se nevrátím.“
Tenisový klub West Side ve Forest Hills pořádá US Open už přes půl století.
Před US Open jsem agentovi řekla, že po turnaji nelegálně emigruju.
Věděli to tři lidi.
Jedna byla Chris Evertová.
V den, kdy Martina chtěla utéct, proti sobě hrály.
Existuje jediný způsob, jak se stát ženskou světovou jedničkou.
Porazit Chrissie Evertovou.
Sporný míč na čáru v neprospěch emotivní Navrátilové ji úplně rozhodil.
Prohrála deset bodů v řadě
a Evertová podává na vítězství.
Aut. Konec zápasu.
Vyhrála jsem a ona se na kurtu rozbrečela.
Věděla jsem, že bude emigrovat, ale nevěděla jsem, co to obnáší.
Pak mi řekla, že už možná nikdy neuvidí rodiče.
Druhý den jsem šla na imigrační úřad v New Yorku.
Musela jsem podepsat papíry a přísahat, že nejsem komunistická špionka.
Sdělili mi: „Dobře, schvalujeme vám zelenou kartu, ale nikomu to neříkejte.“
Další den někdo volal.
Paní, co mě doprovázela. Ptala se: „Proč jsi to udělala?“
„Proboha, ona to ví!“
„Jak to víte?“ A ona: „Píšou to v novinách.“
NAVRÁTILOVÁ ŽÁDÁ O AZYL
Někdo mě práskl.
„Tenistka žádá o azyl.“
Bum.
A strhlo se peklo.
Dobrý den.
- Proč jste emigrovala? - Proč jsem se tak rozhodla?
Ano.
Cítila jsem, že česká vláda mi neumožňuje
hrát tak často, jak bych chtěla.
Cítila jsem, že jestli chci být jedničkou,
což chci,
v podmínkách, co doma panují, bych to nedokázala.
Rozloučila jste se s rodinou?
Ne.
O tom, že emigrovala, jsme se dozvěděli z rádia.
Bylo to jako blesk z čistého nebe.
Máma skoro omdlela a dala se pláče.
A já taky. Bylo to hrozné.
První reakce byla:
„Už se nikdy neuvidíme. Co tam bude chudinka Martina dělat?“
Co když se jí něco stane? Je tam sama a nikdo jí nepomůže.
To bylo asi to nejhorší.
Zůstala na světě sama.
Měla jsem pocit, že jsem přišla o sestru.
Nejtěžší to bylo pro mámu.
A pro sestru taky.
Byla jsem její starší ségra a ochránkyně
a se vším se jí svěřovala.
Měla ještě před pubertou, bylo jí 12.
Dodneška se cítím provinile.
Za nelegální emigraci mi hrozily dva roky vězení.
Týden jsem se schovávala,
kdyby se mě Čechoslováci pokusili unést a odvézt zpátky.
A měsíc mě opravdu sledovali.
Můj život byl chaos. Byla jsem tak moc jiná než ostatní.
Nikdo nemůže plně pochopit, co Martina prožívala
první rok po emigraci.
Učila se anglicky ze sitcomu I Love Lucy.
Za rok přijela na US Open a byla na tom špatně.
Praštila nám do mikrofonu.
- Slyšela jsem. - Jo.
Jak sama řekla,
byla na pokraji nervového zhroucení.
Zaplatila jsem za to samotou.
Po zápase
tam ostatní hráčky měly rodinu, ale moje tam být nemohla.
Na prvním vyhraném turnaji jsem objala sloup, protože jsem byla sama.
Pojďte dál.
- Dejte to sem, prosím. - Dobře.
Moje žena Julia byla od začátku léčby se mnou.
Ale poslala jsem ji domů.
Potřebuju být sama.
Musím si šetřit energii pro sebe.
Chemoterapie vás vyždímá.
Pomalu jsem neměla ani sílu brečet.
Už to mám za sebou, ale je to šok pro celé tělo.
Emočně, fyzicky, psychicky…
Musíte to zvládnout, ale ničí vás to.
Měla jsem obrovskou radost, když jsem poprvé ucítila chuť borůvek.
Chemoterapie mi zničila chuť.
Pro sportovce je zvláštní pocit nemít věci pod kontrolou,
ale projeví se přitom mentalita šampionky.
Vezmete v potaz všechny proměnné, všechny informace, co je důležité
a co musíte v tuhle chvíli udělat, abyste se s tím vypořádali.
Aby to vypadalo, že mám víc vlasů než ve skutečnosti.
Když žijete pod takovým tlakem,
naučíte se věci řadit podle důležitosti.
Cílem je zbavit se rakoviny.
Kudy? Tudy.
Výsledek se dozvím po kontrolním snímku za půl roku.
Jdeme, Lulu?
Martina Navrátilová, původem Čechoslovačka, nyní žije v USA.
Dokáže Martina porazit Chris Evertovou?
Myslím, že dala eso.
V roce 1976 hrála líp.
Pak jsem si říkala:
„No, už mě má přečtenou. Až moc dobře zná moji hru.“
A tak jsem jí řekla, že už s ní nemůžu hrát čtyřhru.
Zabolelo to.
V tomhle se s Chris lišíme.
Můžu s někým hrát a pak s ním klidně půjdu na večeři,
ať vyhraju, nebo ne.
Ale když jsme se moc sblížily, stáhla se,
protože se přátelila jen s hráčkami, které ji nemohly porazit.
Vyhrály jsme dva grandslamy v deblech,
ale řekla jsem si, že si musím dát odstup, protože…
Nerada to přiznávám, ale bylo pro mě důležitější
být světovou jedničkou
než mít bezva přátele.
Tohle je od Andyho Warhola.
Je z roku 1976.
Tehdy jsem byla světová jednička.
Byla jsem hodně soustředěná. V tenise jsem měla klapky na očích.
1976 WIMBLEDON – FINÁLE
Chrissie Evert má mečbol.
A zápas je u konce.
Chris Evertová je v pouhých 21 letech znovu vítězkou Wimbledonu.
Stála jsem na kurtu a držela nad hlavou pohár.
Byla jsem hrozně šťastná, byl to úžasný pocit.
Pak jsem se vrátila na hotel
a cítila jsem takovou tíhu.
Lehla jsem si na zem a nemohla jsem vstát.
Byla to deprese.
V tu chvíli jsem si uvědomila:
„Chrissie, nemáš žádné přátele.
Proto ležíš na podlaze.
Je fuk, žes vyhrála Wimbledon.
Bez přátel nebudeš šťastná.“
Byl to tentýž Wimbledon, kdy jste odmítla s Martinou hrát.
Když jste neměla přátele,
proč jste odřízla kamarádku, kterou jste do té doby měla?
Když chcete uspět, musíte se něčeho vzdát.
Odmala mě zajímal jenom tenis.
Přátelství ve mně nikdo nepěstoval.
Táta měl nákupní vozík plný míčků
a hodinu mi je servíroval.
Teď zapracujeme na druhém podání.
Dej mu větší rotaci než prvnímu.
Výš. Natáhni ruku.
Hrála jsem kvůli tátovi.
Chtěla jsem mu dělat radost. Chtěla jsem, aby byl šťastný.
Ale moc mě to nebavilo.
Začala jsem k tomu mít odpor.
Přišla o velkou část dětství.
Nechodila ke kamarádkám na přespávačky.
Na střední vůbec nerandila.
A myslím, že kvůli svojí výchově byla Chrissie zdrženlivější.
Chris Evert byla nejmladší světová jednička.
Stala se slavnou Chrissie v neuvěřitelně nízkém věku.
Byla ještě nezralá.
Úspěch v tak raném věku
vůbec neprospíval mému emocionálnímu a duševnímu vývoji.
A tak jsem vždycky měla pocit,
že se chci izolovat a soustředit se na zápasy.
- Při zápasech si udržuješ koncentraci… - Ano.
Zůstáváš ledově klidná a nikdy na sobě nedáváš nic znát.
Nijak viditelně.
Na kurtu mám jasný úkol, a to vyhrát.
Chci být jednička.
Ledová panenka Chrissie Evertová.
Chris Evertové v médiích často přezdívají Ledová panenka.
LEDOVÁ PANNA ZNOVU ÚŘADUJE
Přezdívka „Ledová panna“ mi nijak nevadí.
Na kurtu jsem taková byla.
Všechno jsem držela v sobě a nedávala najevo emoce.
To se mi líbilo.
Využívala jsem to ve svůj prospěch. Tak mi to vyhovovalo.
Ale byla jsem
osamělá.
Připravená?
Musíš být, že jo?
Jak se dneska máte?
Asi tak, jak se dá očekávat.
V lékárně už vám připravují léky.
- Dobře. - Bolí vás něco?
Na chemoterapie mě vozí můj bývalý manžel Andy.
Tak ukažte.
Byli jsme spolu dvacet let.
Máme tři děti.
Pořád se o sebe staráme.
Někdy se musí stát něco strašného,
abyste si uvědomili, jaký máte na věci názor.
- Po podání usnete. - Já vím.
Říkalas něco zajímavýho o Bohu.
Duchovní stránka teď pro mě bude hodně důležitá.
Minule jsem jen klouzala po povrchu, ale teď můžu jít hlouběji.
Jak to myslíš?
Prostě…
se poddat věcem, které nemůžeš ovlivnit,
nedělat si s nima starosti,
a dopřát si tak větší svobodu.
Celý život jsem měla skoro všechno pod kontrolou.
Až doteď.
Když dostanete rakovinu,
změní to váš pohled na život.
Ano, máme teplé…
Musím tomu nechat volný průběh a vzdát se kontroly.
Myslím, že jí došlo,
o čem vlastně život je,
protože čelí hrozbě smrti.
Ego rázem zmizí a začínáte zase od základu.
Chris Evertová dnes slaví 23. narozeniny
a pozvala novináře k sobě domů do Fort Lauderdale.
Chtěla sdělit, proč se v roce 1978 nezúčastní turnaje Virginia Slims.
Rozhodla jsem se, že potřebuju dva tři měsíce pauzu.
Měla jsem nanejvýš tři týdny volna
a poslední čtyři nebo pět let jsem jela v šíleném tempu.
Měla jsem zranění a psychicky jsem nebyla v každém zápase stoprocentní.
Rozhodla jsem se, že si potřebuju odpočinout.
Potřebuju se zase nadchnout.
Raketu jsem nevzala do ruky.
Za poslední měsíc jsem hrála třikrát. Je to nezvyk a je to skvělé.
Když hrajete na téhle úrovni, vyhoříte.
Když jste tak dobrá a hrajete tolik zápasů.
A protože teď nehraju,
donutí to některé mladší hráčky ke zlepšení.
Holky jako Martina teď začnou vyhrávat turnaje.
Po emigraci Martině nějakou dobu trvalo,
než se znovu dostala do konkurenceschopné formy.
Jakmile našla formu,
vydala se na cestu až na samotný vrchol.
Chtěla jsem být jednička.
Martina hodně zhubla,
vypadá výborně a taky se tak pohybuje.
Martina Navrátilová, nasazená dvojka.
Příští týden se vrací Chris Evert.
Kdyby mi to novináři nepřipomínali, ani bych o tom nevěděla.
Poprvé to byl svět Evertové a Navrátilové.
Ten rok se bojovalo o to, kdo bude světovou jedničkou.
Martina Navrátilová.
A vítězí Evertová.
V roce 1978 jsem už porazila všechny hráčky na světě.
- Martinu ještě nikdo pořádně neprověřil. - Slečna Navrátilová vítězí.
Věděla jsem, že na ni mám.
Věděla jsem, že mě má v hledáčku.
KDO JE JEDNIČKA ŽENSKÉHO TENISU?
Názory, kdo je světová jednička, se rozcházely…
EVERTOVÁ, ČI NAVRÁTILOVÁ?
…takže rozhodne až Wimbledon.
1978 WIMBLEDON – FINÁLE
Může to být buď průlomový moment pro Navrátilovou,
kdy získá svůj první grandslam a pozmění příběh jejich vzájemné rivality,
nebo když vyhraje Chris,
možná bude nad Martinou ještě nějakou dobu dominovat.
Díváme se na Chris Evertovou, která vévodí žebříčku
a právem si to čtyři roky užívá.
A tady je její soupeřka
Martina Navrátilová.
Myslím, že většina lidí toužila vidět,
až se tyto dvě dominující ženy střetnou.
Výhoda Navrátilová.
Kdo tě tehdy trénoval?
Neměla jsem trenéra.
Podává slečna Evertová.
Je to tady.
- Jak jsem se nosila. - To teda jo. Šel z toho respekt.
Vůbec netrefila míček, opravdu nevídané.
Češka se musí rychle probrat.
Tady kroutíš hlavou. To mě vytáčelo.
Kroutila jsem hlavou nad sebou, ne nad tebou.
Chris dostává Martinu pod tlak.
Jsem nervózní, i když vím, jak to dopadlo.
Jo.
Jo!
Chrissie vede a hlavou vám běží:
„Dopadne to jako vždycky.
Martina ji trochu potrápí, ale Chrissie to zvládne a vyhraje.“
Dobrý míč.
Je přece Chris Evertová.
Martina přecházela na síť…
15:40.
Trochu povýšené gesto.
Zároveň milé, ale taky ukazuje, že se cítí neohrožená.
A po té ráně do hlavy jako by se v Martině něco přeplo.
To teda jo.
Byla jsi jako vyměněná.
Aut.
První gem, poslední set.
Evertová znervózněla.
Ano!
Dominuješ.
40:0.
Slečna Navrátilová podává na vítězství.
6:5, třetí set.
Slyšíte, jak vám bije srdce.
Slyšíte, jak dýcháte.
Všechno je stokrát hlasitější.
Čas se zastaví a zároveň běží moc rychle.
Bylo hrobové ticho.
Ticho, prosím.
Je konec! Dokázala to!
- Je šampionka. - Slečna Navrátilová vítězí.
Bylas zlatá.
Bylo to tvoje poprvé.
Po tomhle zápase jsem cítila snad tu nejčistší radost.
- Byl to můj celoživotní sen. - Tvůj cíl.
Co to v tobě vzbuzuje?
Brečím, protože tam nebyli naši. Ne protože jsem vyhrála.
Slečna Evertová…
Chrissie Evertová, nejlépe vydělávající tenisová hráčka,
ale nyní světová dvojka.
A Martina Navrátilová, aktuální světová jednička.
Splnil se mi sen, vyhrála jsem Wimbledon.
Jsem teď světová jednička
a budu se snažit pozici udržet.
Nebude to snadné, protože teď jsem šampionka
a všichni se budou snažit dvakrát tolik, aby mě porazili.
Ale mám radost, že teď si můžu troufnout na kohokoliv.
Mladší sestra Jeannie zemřela na rakovinu vaječníků.
Rozšířila se hrozně rychle.
Když jí rakovinu diagnostikovali, byla už ve čtvrtém stádiu.
Rozšířila se do všech orgánů.
Bylo bolestivé to sledovat.
O dva roky později mi volali z genetiky, ať si zajdu na testy.
Našli mi stejný gen.
Mně diagnostikovali první stádium.
Doktor mi řekl: „Kdyby se to nezjistilo, byla byste ve třetím nebo čtvrtém stádiu.“
Musela na tuhle zákeřnou rakovinu umřít,
aby mi dala šanci na tenhle život.
Když mi Chris řekla,
že kvůli genu rakoviny prsu podstoupí mastektomii…
rozbrečela jsem se.
Tehdy jsem netušila, že sama mám rakovinu.
Když jsem si nahmatala bulku na krku, šla jsem na CT.
Zjistila jsem, že mám rakovinu prsu i hrdla.
Každé vyšetření mě děsí.
NEJSTARŠÍ CHRISIN SYN
- Můžeme? - Jo.
Při druhé diagnóze mi došlo,
jak je každý okamžik vzácný.
Jak vzácný je život.
Chci tu pro svoje děti být navždycky.
Martino, vaše popularita raketově stoupla.
Jste vnímaná jako jednička,
která sesadila Chris z pozice nejlepší světové hráčky.
Začala jste…
- Pustila jí raketu na nohu. - Neubližuj mi.
Chris, proč jste to Martině udělala?
Přesně na bolavý prst.
Na bolavý prst? Aha, tak už to chápu. Povězte mi…
Cesta za prvním místem je skvělá,
takové to šplhání po žebříčku.
To je hrozně vzrušující.
Ale jakmile tam dojdete, čeká se od vás mnohem víc.
Očekává se, že budete pořád vyhrávat.
Začne to být těžší.
Martina byla jednička, ale pak se její hra zhoršila.
Osobní život ovlivňoval její soustředění,
nasazení i hru.
V prvních letech jsem se mohla spoléhat na to,
že Martina neměla zabijácký instinkt.
Dokonce přiznávala, že ráda hraje proti kamarádkám,
protože ať vyhraje, nebo prohraje, bude mít radost.
To mě zaskočilo.
Já to tak neměla.
Hrála jsem proti ní na Amelia Islandu.
Jejich 41. vzájemný zápas.
Chris Evertová Lloydová vede na vyhrané zápasy 27:13.
Vodila jsem si ji a vyhrávala jsem.
Evertová Lloydová!
Martina podle mě vždycky měla na to, aby byla světovou jedničkou,
ale myslím, že do toho nejde naplno
a nevyužívá svůj talent.
- Aut! - No vida.
Vyhrála jsem 6:0, 6:0.
Chris Evertová vítězí.
Nedala ani gem.
Sedmnáct výher v řadě v její neporazitelné sezóně 1981.
Šest nula, šest nula.
Tehdy jsem potkala Nancy Liebermanovou.
Řekla mi: „Moc nemakáš.“ A já na to: „Cože?“
„Mohla bys trénovat mnohem víc.“ A já: „Jak to myslíš?“
Vzala mě na basketbalový trénink
a já si uvědomila, že můžu být v mnohem lepší formě.
Vím, co je potřeba k tomu, abyste byli nejlepší,
a Martina do tenisu nedávala maximum.
Musíš se do toho opřít, Supermanko.
Pravidelně s ní vídáme basketbalovou hvězdu Nancy Liebermanovou.
- Takhle? - Víc před sebou. Hraješ to moc blízko.
Nancy byla drsná newyorská baskeťačka.
Rozdávala lokty, bodyčeky.
To bylo její.
Nancy Liebermanová, 23 let, narozena v Brooklynu.
Přebornice v přípravě humrů, což Martina vždycky obrečí.
Nancy Liebermanová se na ni naštvala a křičela na ni:
„Jsi lepší. Ve všem jsi lepší než ona.
Není tak atletická. Nemá takový pohyb.
Nemá takové údery.“
Nancy mi řekla: „Ona má to, co chceš.
Nesmíš se s ní kámošit. Musíš jí dát na prdel.“
Když zvedám činky, myslím na Chris.
Když trénuju, myslím na Chris, protože všechny ostatní porazím.
Byla moje motivace. Ji jsem potřebovala porazit.
Uvědomila si:
„Musím zhubnout. Musím být fit.
Musím líp jíst. Musím víc makat.“
Dělala všechno možné pro to, aby naplnila svůj talent.
Všechno možné.
Ale Nancy o mně před Martinou nemluvila moc hezky.
Vymyla Martině mozek, aby si myslela, že jsem její nepřítel.
Vždyť byla.
Chris byla nepřítel. Byla jednička a já dvojka.
Abych byla jednička já, musela jsem ji porazit.
Říkala: „Nemůžeš se s Chrissie kamarádit.
Musíš ji nenávidět.“
Stěžuje si, že byla za nepřítele, přitom se mnou sama přestala kamarádit.
Za pět měsíců z ní byla úplně jiná hráčka.
Byla štíhlá.
Hrála efektivněji.
Byla vypracovaná.
Byla ve formě, měla skvělou kondici, skvělé údery.
Ale nebavila se se mnou.
Rivalita se obrátila, protože se Martina tolik zlepšila.
A jejich přátelství utrpělo velkou ránu.
Nancy to bere na sebe.
Chtěla to tak.
To byl cíl a Martina s tím souhlasila.
Nechala jsem se od kamarádek až moc ovlivnit.
Nevěděla jsem, jak se k tomu postavit,
ale věděla jsem, že musím mít trochu větší
zabijácký instinkt.
Možná jsem to přehnala.
A pak začala Martina ubližovat Chrissie.
Začala jí ubližovat na kurtu.
A taky v šatně.
Tím, jak se k ní chovala.
Emočně se navzájem zraňovaly.
Bylo to vidět na jejich výrazech.
Chrissie nesnášela Martininu řeč těla.
A na Martině bylo vidět, jak zuří,
když si myslela, že by mohla zápas s Chrissie prohrát.
Je ve všem dobrá, ale nijak skvělá.
Rok 1982 je pro Martinu Navrátilovou rokem plným oslav.
Je světovou jedničkou, vyhrála 37 zápasů v řadě
včetně Wimbledonu, a sebevědomí jí nechybí.
Po Wimbledonu Martina prohlásila,
že chce být známá jako nejlepší tenistka na světě,
což Chris Evertovou rozpálilo doběla.
„To je urážka Billie Jean i mě.
Měly jsme kariéry desetkrát lepší než ona,“ komentovala.
Všichni se vždycky hráček ptali na mě a teď se mě ptají na ni.
Možná jí vadí, že se mi dostává tolik pozornosti.
Vrcholové hráčky vždycky žárlí.
Jste lepší hráčka než Chrissie?
Myslím, že jo.
Ona by nejspíš oponovala,
ale moje nejlepší forma by trumfla tu její.
Když jsme během těch napjatých, nepřátelských let zůstaly v šatně samy,
panovalo mezi náma ticho.
Prostě jsme spolu nemluvily.
Ona byla na jedné straně a já na druhé.
První podání ji zradilo…
Bylo to nejhorší období našeho vztahu.
Ticho, prosím.
Já přišla asi uprostřed toho všeho.
Rozhodně si pamatuju, že mezi nimi panovalo velké napětí.
EVERTOVÁ VRACÍ ÚDER VE SLOVNÍ VÝMĚNĚ O POST JEDNIČKY
Média je každopádně vykreslovala tak, aby přitáhla diváky.
Princezna proti silné soupeřce.
To byl dokonalý scénář.
Z ženského finále mezi Chris a Martinou se tak stalo něco, co chtěl každý vidět.
Martina vyhrála US Open tady v New Yorku.
Před týdnem Martina znovu porazila Chris ve finále Australian Open.
Chris zase o týden dřív porazila Martinu v jiném finále.
Byly v kurzu.
Ženský tenis měl pozornost médií bez ohledu na turnaj.
Média určují, jak vás lidé vnímají. A tohle bylo jejich oblíbené téma.
Byla to první skutečná rivalita,
co vzbudila takový zájem a opodstatňovala ženský tenis.
Prvním hostem je jedna z nejlepších tenistek světa,
Chrissie Evertová.
Ale Chrissie byla obrovská celebrita i mimo tenis.
Chris Evertová.
Slečna Chris Evertová.
Chrissie si okamžitě získala srdce veřejnosti.
Jak se vám líbilo přivítání?
Jsem nadšená.
Takovou účast jsem nečekala.
Byla jsem v šoku, když jsem viděla kapelu a tolik lidí.
Mimo kurt měla zajímavý románek s Jimmym Connorsem.
Byla v kontaktu s nejlepšími tenisty a hvězdnými herci.
Pak si vzala Johna Lloyda. Byl to fešák.
Chrissie byla čím dál slavnější i mimo sportovní rubriku.
Postupně měla sponzorské příjmy podobné těm mužským.
Proto miluju ledový čaj Lipton.
Prodyšné náplasti budou jako vaše druhá kůže.
Lépe drží, a to nejen při tenise.
Kolik jste si vydělala?
To je přímočará otázka.
OBUJTE SI CONVERSKY
Tenisem jsem si vydělala něco přes sedm milionů dolarů.
Reklamami stejně tolik, ne-li víc.
Chrissie byla bezvadné téma.
Patriarchát má taková témata rád.
Nic tam nehrozí.
CHRIS EVERTOVÁ PRORÁŽÍ V BYZNYSU
Ke mně se média nechovala stejně.
Byla jsem pod jiným drobnohledem.
Byla jsem „komunistka“, co žije v Beverly Hills.
JAK EMIGRANTKA KE ZLATU PŘIŠLA
Všechno přeháněli.
RÁDA UTRÁCÍ DOLARY
Kdybych odjela ze svojí země někam, kde nikoho neznám,
důvěřovala lidem a zažila zradu od přátel i médií,
taky bych měla komplex méněcennosti.
Měla jsem mindrák ze svojí postavy a vzhledu,
z žil, svalů a ostrých rysů ve tváři.
Nechtěla jsem, aby mě soudili
za něco, za co by neměli.
Nedávno pomohla místní ekonomice,
když zaplatila 34 000 dolarů místnímu prodejci aut za nové Porsche.
Americká média o Martině šířila, že je nenasytná, miluje šperky,
rychlá auta a americký způsob života.
Pak se média začala zaměřovat na její život mimo kurt.
Martino!
V ženském tenise se šíří příběhy o lesbismu
a v některých měla figurovat právě Martina.
Novináři se mě roky ptali, jestli jsem lesba
nebo jestli nějaké jsou mezi hráčkami.
Tehdy jsem byla ve vztahu s Nancy Liebermanovou.
Ta svou orientaci tajila, nemohla ji zveřejnit,
tak jsme dělaly, že jsme kámošky, a já tak chránila tour.
- Jen hraju tenis. - Nic jiného vás teď nezajímá?
To je jediné, o čem se chci bavit.
V New York Times vyšel článek,
že homosexualita ve sportu je kontroverznější téma
než drogy nebo zločin.
A sponzory tenisové tour
strašák v podobě homosexuality v ženském tenise hodně znervózňoval.
LESBICKÝ SKANDÁL OTŘÁSÁ TENISEM
Byla to nepříjemná doba.
Některá média se snažila zaujmout senzacechtivými titulky
a chtěla vyšťourat víc.
Všichni na tour věděli, že Martina měla přítelkyně a že je lesba.
O nic nešlo, ale říct to veřejně bylo něco jiného.
PŘIZNALA BISEXUALITU, BOJÍ SE REAKCE
Nebylo to moje rozhodnutí.
Učinil ho za mě novinář, který chtěl psát o mojí orientaci.
Podle mě byla moje věc, koho mám ráda.
Steve Goldstein z New York Daily News tvrdil, že měl můj souhlas.
Ale žádný souhlas s článkem o mojí orientaci jsem mu nedala.
A neřekla jsem, že jsem bisexuálka. Byla jsem lesba.
Ale být bisexuálka bylo společensky přijatelnější než lesba.
Bisexuálka. To byl vždycky náš…
záložní plán.
BILLIE JEAN ODOLÁVÁ LESBICKÉMU SKANDÁLU
V roce 1981 mě taky vyoutovali.
Lidi netuší, jaké to bylo. Bylo to hrozné.
Mužských sportovců, o kterých vědí, že jsou gayové, se na to neptají.
Ale sportovkyně jsou pro ně jako lovná zvěř.
Média byla posedlá otázkou, s kým Martina zrovna chodí.
Jedním ze způsobů, jak to řešila, bylo, že si je posadila do lóže.
Když chtěl bulvár fotku, mohl ji pořídit na kurtu.
S vyoutováním se vypořádala tak, že se už ničím netajila.
Přešťastná Martina Navrátilová se raduje s přítelkyní Judy Nelsonovou.
Martina měla hodně přítelkyň.
Víc než je průměr. Hodně přítelkyň.
Žilas někdy sama?
Občas jsem byla pár let sama,
ale většinou jsem někoho měla.
Nerada jsem byla sama.
Neměla jsem rodinu.
Možná proto jsem byla víc závislá na přítelkyni,
aby se mi dostalo lásky, podpory a „domova“.
Neměla jsem děti, nevdala se. Nemohla jsem.
Bylo ti ukradený, co si kdo myslí, a to jsem hodně obdivovala.
Mohla jsem říkat, co jsem chtěla. Žádní sponzoři mi nediktovali, co nesmím.
Pamatuju si, jak mi agent říkal,
že byl na Madison Avenue s reklamními agenturami.
Předkládali tam nápady,
padaly návrhy reklam pro tebe, a říkali:
„Jo, tuhle a tuhle.“
A když řekl: „Co kdyby to dělala Martina?“ Najednou bylo ticho.
Možná jsem žárlila nebo záviděla, ale nemohla jsem změnit, kým jsem.
Na kurtu je to jedna věc, ale mimo kurt jde o popularitu.
Tys byla dokonalá holka odvedle.
Tak o tobě mluvili.
Holka odvedle, kterou bys přála svému synovi.
O mně tohle rozhodně nepsali.
Nakonec jsem to prostě vzdala.
Řekla jsem si, že za sebe nechám mluvit svůj tenis.
Gem.
Světová jednička.
- Martina Navrátilová. - Navrátilová je na koni.
Vypadá neporazitelně.
Navrátilové stačilo 50 minut, aby deklasovala Bungeovou.
Rozdrtila Mouldovou 6:1, 6:1.
Zničila Andreu Jaegerovou.
Když je Martina Navrátilová v top formě, nechte si zajít chuť.
Lidi byli zvyklí na hráčky v šatičkách
a dlouhé výměny od základní čáry, a najednou přišla Martina.
Bum, prásk, hotovo. Mstitelka jako Zorro.
Gem pro slečnu Navrátilovou.
Martina letos vyhrála 19 zápasů v řadě a čtyři turnaje za sebou.
Martina nechala všechny za sebou.
Jako soupeřka se snažíte uhrát co nejvíc gemů, abyste neměla ostudu.
Je hotovo.
Gem pro slečnu Navrátilovou.
Je rozdíl být lovkyní namísto lovné zvěře?
Byla jsem v obou pozicích.
Tisíc hráček loví mě a já lovím jednu.
Znovu dokazuje, že je jednička.
Vyhrála 49 zápasů v řadě.
Prý ženskému tenisu škodí. Martina to však odmítá.
To je podle mě blbost. Hráčky vědí, že se musí zlepšit, aby mě dohnaly,
takže to může úroveň ženského tenisu jedině pozvednout.
V její nejlepší formě měla Chrissie problém uhrát pár gemů.
Stal se z toho rychlý proces.
Všechno dělala líp než já.
Porazila mě na antuce. Tam jsem ji vždycky porážela já.
Když ji neporazím na antuce, nikde jinde nebudu mít šanci.
Martina Navrátilová.
Všechno jsem vyhrála aspoň jednou, ale problém je,
že pak to chcete vyhrát znovu.
Na kurtu se snažím nechat maximum, ale ještě jsem nenaplnila svůj potenciál.
To je teď můj cíl.
Martina si připisuje skvělé vítězství.
A velký potlesk pro Chris Lloydovou.
Dnes hrála výborně, ale stála proti ní dívka,
kterou možná lze považovat za nejlepší hráčku všech dob.
Chris byla princezna, miláček, ale postupně začala ztrácet lesk.
Upínají se na vás všechny zraky.
Je to velký tlak.
Ovládla tenisový svět. Nikdo ji nemohl porazit.
Na všechno měla odpověď.
V létě 1984 už jsem byla outsider.
1984 US OPEN – FINÁLE
Finále US Open 1984 v tu slavnou, zápasy nabitou sobotu 8. září 1984
bylo možná největším dnem v tenisové historii.
Atmosféra byla hodně vyhrocená.
Za chvíli uvidíme utkání Chris Evertové s Martinou Navrátilovou.
Bude to jejich 61. zápas.
Myslím, že to bude jiné než loni. Martina tehdy snadno vyhrála.
Chris se na ni letos snaží zase dotáhnout.
Cítila jsem, že jsem jí na dosah.
A tvrdý povrch na US Open měl nahrávat mému stylu hry
možná o něco víc než tomu jejímu.
Začínáme. Podává Chris Evertová.
Skvělé první i druhé podání.
Souhlasím.
Chris se pohybuje jako nikdy předtím.
Hrála neskutečně agresivně, aby vyhrála první set,
a hala šílela.
Slečna Evertová Lloydová vyhrává první set 6:4.
Chris sklidila největší ovace v historii.
Lidé věřili, že v ten den uvidí návrat Chris Evertové.
Chris vypadá jako křehotinka.
Ale když začne zatínat pěstičku, dávejte si bacha.
Diváci byli šíleně proti mě. Chtěli, abych prohrála.
Nevím, jestli to bylo tím, že jsem lesba,
nebo že jsem z komunistické země, ne „pravá Američanka“.
Rozhodčí žádá o klid.
Fandili Martině, když hrála proti ostatním.
Ale proti Chrissie ne. To je jasné.
Podat svůj nejlepší výkon
v tak těžké a maximálně napjaté situaci…
Ale myslím, že Martina se s tímhle musela vypořádávat víc než kdokoli jiný.
Třicet obě.
Martina si to u publika zavaří,
jestli bude dál gestikulovat a žádat o potlesk.
Byl to asi nejtěžší zápas, co jsem kdy hrála.
Jsem přece Američanka. Jsem dobrý člověk.
A vy mě nenávidíte.
Vyrůstali se mnou.
Byli to moji newyorští fanoušci, které jsem vídala od svých šestnácti.
Byla jsem jejich Chrissie.
A v jejich očích
byla Martina tyran.
- Gem, Navrátilová. - Tenhle gem zvládla.
Bylo to zápas na ostří nože. Šlo o to, kdo zariskuje.
Když se Martina dostane do varu, umí to pěkně rozbalit.
Neuvěřitelné.
Druhý set vyhrává…
Martina se do toho opřela.
Aut!
„Ještě jeden gem.“
Teď říká: „Ještě čtyři body.“
- 40:15. - Dva mečboly.
Dramatičtější už to být nemůže.
Tohle nemá.
Navrátilová vítězí.
Pardon.
To je samozřejmě její trenér Mike Estep.
Tohle jsou slzy radosti.
Nebyly to slzy radosti. Byly to slzy úlevy.
A smutku.
Je těžké teď znít nějak rozumně, ale všem děkuji.
Děkuju Mikeovi a všem ve své lóži.
Ti mi fandili. Děkuju vám všem. Díky.
Milujeme tě, Chrissie!
Po té porážce jsem byla zdrcená.
V tu chvíli jsem si uvědomila, že je lepší tenistka než já.
Věděla jsem, že je lepší sportovkyně, ale teď i tenistka.
Ulevilo se mi, že jsem vyhrála,
ale mrzelo mě, že mi diváci tolik nepřáli.
Bylo těžké nebrat si to osobně.
Když jste jako sportovec na vrcholu, jste osamělí.
Psychologové vám radí, jak zvládat tlak, ale oni to nezažili.
Chápou to jenom ti nejlepší.
Ahoj!
Ahoj, Lulu!
Jakpak se máš?
Pojď dál, Lulu. Jako doma.
- Test na covid. Negativní. - Díky. Jsi moc hodná.
- Jak se máš? - Ahoj.
Teď asi líp než ty.
- Neseš jídlo. - Julia zas dělala polívku.
- Už máš dlouhý vlasy. - Mně přijdou hrozný.
Koukala jsem na fotky, když mi bylo 30. Já měla tolik vlasů!
Nevolnost už přešla?
Bývám unavená, jako by to tělo vůbec nebylo moje.
- Jasně. - Mám pocit, že ho nemám pod kontrolou.
Koukala jsem v telce na tenis.
Ti mladí hráči mají takovou formu a sílu.
Mají tolik energie, potí se a…
- Jako my kdysi. - Jako my, jo.
- Ale… - Ale teď už ne!
Jo.
Už jsi začala hrát tenis?
- To na bucket listu nemám. - Jasně, chápu.
Já mám teď na bucket listu jenom chození.
- Pamatuju, jak jsme byly lyžovat. - To musíme zopakovat.
To mám na bucket listu. Jet s tebou ještě lyžovat.
Musela bys jezdit tak 5 km/h.
- Nevadí. - Abych stíhala.
- Prostě… - Pustíme si další scénku z SNL…
- Jo. - …o naší soutěživosti.
Tys to vzala cestou pro sraby, já šla přímo.
LISTOPAD 1989
- Hele, Martino, musíme si promluvit. - Mě nerozhodíš, Chris.
Nechci tě rozhodit. Přišla jsem si sem odpočinout.
S tímhle přístupem mě neporazíš.
„Do týhle soutěže jsem se nepřihlásila.“
„Přišla jsem o vlasy.“
„Já taky.“
- „Je mi zle.“ - „Zhubla jsem 10 kilo.“
- „Já 15!“ - „Já 15!“
Je to pro tebe teď psychicky těžší, když už víš, co tě čeká?
Musíš hlavu trochu oblbnout.
„Teď budu mít třetí. Po té třetí už budu v půlce.“
Jo.
Pořád jsem to počítala.
Pět za mnou, ještě 30. Šest za mnou, ještě 29.
Pořád jsem to odpočítávala.
To musíš. Máš to jako cíl.
- Jsme cílevědomé. - Jo.
Potřebuješ vidět konec cesty.
- Tak jo. - Pojď sem.
To zvládneš.
Dneska je krásně.
Čauky, hvězdo.
Adios, kámo.
- Já si stěžuju… - Vy obě.
…že je mi zle tři dny ze tří týdnů,
a ona měla 35 dní, kdy jí bylo špatně a bolela ji hlava.
Fakt?
Měla to tak 35 dní. Bože. Prostě…
Otevřelo mi to oči víc než kdy dřív.
Je to hrozně inspirující.
Když pomyslím, jak se prala s rakovinou, motivuje mě to na mojí cestě.
Někdo jednou řekl… Měla jsem si ten skvělý citát dohledat.
„V Americe je někdy nejhorší být druhý nejlepší na světě.“
Připadá vám to tak,
nebo vám nevadí být druhá nejlepší na světě?
Nemůže mi to vadit,
protože jsem dvojka už tři roky.
Mimo kurt zažívala Chrissie bouřlivé období.
Rozešla se s Johnem Lloydem a manželství skončilo.
Moje štěstí záviselo na tom, jestli jsem zrovna vyhrála, nebo prohrála.
Na něj už mi nezbývaly síly.
Nehodlala jsem obětovat kariéru, abych si udržela manželství.
Všechno má svou cenu a já chtěla vyhrávat.
Ale když Martina hrála tak dobře, v hloubi duše jsem nevěděla,
jestli ještě vyhraju další grandslam.
Martina nad ní dva roky dominovala.
Dva roky.
V určitém bodě si řeknete: „No, fajn.
Ta holka je fakt dobrá. Možná už na to nemám.“
Chrissie došlo, že si musí položit otázku:
„Jak můžu tenhle rozjetý vlak v podobě Martiny zastavit?“
Ne každý může mít takovou postavu.
Některé ženy a prý i muži by za tyhle nohy klidně obětovali ruku.
Martina měla asi 7 % tělesného tuku,
cvičila čtyři hodiny denně, kombinovala sporty.
Zamakáme na těch svých krásných tělech.
A Chrissie musela dělat totéž, aby ji dohnala.
Už nestačí jen trénovat tři nebo čtyři hodiny denně na kurtu.
Chrissie musela víc makat,
zlepšit se a zkoušet nové věci.
Přizpůsobit svou hru.
Podařilo se jí zesílit, zrychlit,
víc hrát u sítě.
Dělala jsem všechno, co ona,
až na to,
že ona zvedala patnáct kilo a já sedm.
Můj tehdejší trenér mi říkal: „Musíš chodit na síť.
Hraješ svoji hru a ona tě poráží.
Musíš něco změnit.“
Těšíte se na další zápas s Martinou?
Při každém tréninku mám vzadu v hlavě,
že budu trénovat údery, které proti ní snad použiju.
Je tu finále French Open. Martina Navrátilová a Chris Evertová.
Bude to jejich 65. vzájemný zápas.
Jejich rivalita trvá už třináct let. To je neuvěřitelné.
Rozdíl mezi nimi je menší než rozum mé přítelkyně.
- Ty kráso. - Co?
Navrátilová vede o dva…
Připadalo mi, že se na mě přes síť mračíš, ale ty tvrdíš, že ne.
Vůbec ne.
První gem je strašně důležitý.
A tohle je aut.
Martina hraje hodně na jistotu,
zatímco Chris hraje po lajnách, vyměnily si role.
Byla jsem si jistější u sítě a chtěla jsem ti ten gem sebrat.
Pěknej úder.
Ježišmarja!
Vidělas, jak to skočilo? Bože můj!
Bekhend!
Parádní bekhend.
To byl zápas!
Mečbol pro Chris Evertovou Lloydovou.
Tak jdeme na to.
Ticho. Tohle je důležitý.
Jo!
Takhle dojatá jsem po výhře ještě nikdy nebyla.
Nikdo nevěřil, že ještě vyhraju grandslam. Říkali, že jsem za zenitem.
- Je to únavný. - Já…
- Jo. - Makala jsem a pořád jsem na to měla.
Byl to asi jeden z nejtěžších zápasů,
co jsem kdy hrála.
A chci Martině něco říct.
Podala fantastický výkon,
pořád je jednička a velká šampionka.
O to větší je senzace, že jsem ji porazila.
Bylo úžasné sledovat, jak se vzájemně tlačí k lepším výkonům
a přinášejí oběti, aby se pokusily tu druhou znovu porazit.
Bylo to těžké, protože nám braly šanci vyhrát grandslamy,
ale zároveň bylo krásné to sledovat.
Skoro definitivně to vypadalo,
že Chris Evert se do historie zapíše jako velikán, ale ne takový jako Martina.
Když ji Chris Evert zase porazila a vyhrála French Open 1985,
a na konci roku se mimochodem na chvíli vrátila na první místo,
a pak zvládla vyhrát další French Open v roce 1986,
její odkaz byl kompletní.
Říká se, že jsou to největší rivalky v ženském tenise.
A podle některých je to ještě něco víc.
Musím si to vzít před CT.
Jdu na to.
Nechutný.
Myslím, že v kariéře jsem byla mnohem disciplinovanější
než v osobním životě.
Třikrát jsem se vdala a rozvedla.
Dostala jsem hodně tvrdých lekcí.
A když máte rakovinu, přehodnotíte svoje priority.
A moje priority jsou moji tři synové a můj vnuk.
Lidi jsou moje priorita.
Zvládneš to.
- Christine Evertová. - Je hrozný slyšet svý jméno.
- Hodně štěstí. - Díky.
Mnohem lepší, 148 na 81.
Máte dneska něco? Infuze, injekce, nebo jen…
Jo, jdu na PET.
Asi jsem nervóznější, než jsem myslela.
Tak, paní Martino.
Teď bych chtěla mít žíly jako Martina.
Má je úplně vystouplé.
Závidím jí.
- Ještě jednu. - Ještě jednu?
- Jo. - Sakra.
Jen jednu.
Až vám zavedu kanylu, odejdu.
Řeknu asistentům, že jste připravená,
a přijdou vám aplikovat látku.
Zůstanete tu asi hodinu.
- Můžu jít ven, nebo mám zůstat tady? - Ne, jste teď radioaktivní.
Co mám rakovinu, odřízla jsem zbytečné kontakty.
Radši budu sama
než s lidma, se kterýma být nechci.
Člověk si víc vybírá, s kým tráví čas, protože si uvědomí, jak je čas vzácný.
Lehnete si na záda.
Hlavu dáte sem a zadek sem.
A sundat šperky, že?
Výborně, ano.
- Víte co? Sundám si to. - Sundat kšiltovku? Dobře.
Vadí mi tam.
- Dobře. - Tak.
Jdu na CT pánve a hrudníku,
aby se zjistilo, jestli tam není rakovina.
Jsem trochu nervózní. Je to teď složitý.
To následné čekání na telefonát…
Snad to budou dobré zprávy. Asi tak.
Teď vám pustím tu kontrastní látku.
Pocit horka po těle je kdyžtak normální.
Můžete si lehnout.
Sundám si boty.
Vyšetření má ukázat, jestli nádor v krku zmizel.
Každá vteřina čekání na výsledek, ať už jakýkoliv, vám připadá jako věčnost.
Čekáte, jestli jste definitivně zdraví.
Martina Navrátilová je slavná československá sportovkyně.
Utekla ze Sovětského bloku a teď se vrátila domů na návštěvu.
Vrátila se do Československa, aby hrála tenis za Ameriku.
Zúčastní se Fed Cupu, mezinárodní ženské soutěže,
kvůli které česká vláda udělila emigrantce vízum.
OPĚTOVNÉ SETKÁNÍ RODINY
V roce 1980 jsem se s rodiči viděla mimo Československo.
Ale od roku 1975 jsem v Československu nebyla.
A neplánovala jsem se vrátit, protože to byla pořád komunistická země.
Ale když jsem dostala americké občanství, byla to skvělá příležitost.
Martina mi zavolala a řekla:
„Doufám, že se mnou pojedeš do Prahy a budeme spolu hrát Fed Cup.“
Věděla jsem, že to bude výjimečné, a chtěla jsem, aby u toho Chris byla.
Chtěla jsem to s ní sdílet.
Poslední kapitolu svého života
jsem mohla uzavřít díky tomu, že jsem se sem vrátila.
Tohle byla nedokončená kapitola,
na jejíž uzavření jsem čekala 11 let.
Pozvala mě k nim domů
a její maminka udělala k večeři knedlíky.
Viděla jsem, jak se chová k mámě a tátovi.
Viděla jsem, jak je na lidi hodná.
Poprvé jsem pochopila, jaký měla na lidi vliv
a jak moc ji milovali.
Viděla jsem v Martině lidskost a zranitelnost.
Byl to můj nejsenzačnější výlet v životě.
Asi jsem po něm na Martinu změnila názor.
I když Chris navenek působí nepřístupně,
uvnitř je hodně citlivá.
Pustí vás k sobě. Ale ne úplně.
Má v sobě postavenou zeď, ale ta se zmenšovala a zmenšovala.
Nakonec to všechno opadlo.
Všechna přetvářka a ego byly pryč
a my se k sobě začaly chovat otevřeně a upřímně.
A nijak to neovlivnilo náš výkon na kurtu.
Ale trvalo to dlouho.
Je to čtrnáct let,
co se střídáte na pozici světové jedničky?
Každá sedm let.
Byly jsme obrovské rivalky. Tlačily jsme se navzájem až nadoraz.
POSLEDNÍ ZÁPAS
A kdyby nebylo Martiny, už bych asi dávno skončila.
Tak dlouho jsem hrála díky ní.
Zlepšovaly jsme se, protože jsme se vzájemně hecovaly.
Chrissie se obrnila už v mládí
a postupem let to brnění sundávala.
- Pojď! - Běž!
Martina vstoupila do veřejného života velmi zranitelná a odhalená
a od té doby se obrňuje.
Každá má svoji cestu.
Ale tam, kde se střetávají, si podle mě skutečně rozumí,
protože ty cesty obě znají.
Myslím, že si navzájem opravdu fandily.
Hlavně ke konci kariéry.
Bojovaly s věkem.
Bojovaly s pomíjivostí kariéry.
Měly to stejně. Věděly, čím si ta druhá prochází.
Chris Evertová se rozhodla, že život není jen o tenise.
Mám skvělého manžela. Mám skvělý život.
Určitě jsou na světě horší věci než konec kariéry.
Každá malá holka, která milovala tenis,
chtěla být jako Chris Evertová.
Třináct let po sobě vyhrávala alespoň jeden grandslam ročně.
Šestkrát vyhrála US Open, třikrát Wimbledon
a sedmkrát French Open.
Celkem vyhrála 157 turnajů ve dvouhře.
To je víc než kdokoli jiný.
MILUJEME TĚ, CHRIS
Když Chris skončila, spolu s ní skončil i kus mojí kariéry.
Šatna bez ní byla prázdná.
Martina Navrátilová vítězí.
Ještě jsem chvíli hrála.
Nikomu z tenisových velikánů mezi muži i ženami
se dodnes nepodařilo získat devět titulů ve dvouhře.
To se povedlo jen Martině Navrátilové.
Nejlepší roky byly za mnou.
Martina možná tuší,
že to může být naposledy, co stojí na centrkurtu jako vítězka.
Vím, že na tohle oznámení čekáte už dlouho.
Někteří už tak deset let.
Takže ano.
Rok 1994 bude rozhodně mým posledním.
Třináct tisíc lidí skoro dvě minuty tleskalo Navrátilové ve stoje.
A když odcházela naposledy,
hráčka, kterou ostatní nazývaly legendou,
si na památku utrhla hrst slavného wimbledonského trávníku.
167 vítězství ve dvouhře, víc než kterýkoli hráč či hráčka.
Osmnáct grandslamových titulů.
Devět wimbledonských titulů.
Tituly ze tří různých dekád.
Musím tenisu poděkovat za svůj život. Byl díky němu nádherný.
MARTINO, CHYBÍŠ NÁM!
Jejich příběh jakožto rivalek v tenise
by byl sám o sobě skvělý.
Ale to, že si obě prošly léčbou rakoviny a podporovaly se…
Tohle od přátel chcete.
Podporu, lásku a starost.
Toho se běžně nedočkáte od někoho, kdo vás 37krát porazil.
Ale právě to dělá tenhle příběh ještě výjimečnějším.
Až tam dozadu k východu, ano?
- Mockrát děkuju. - Není zač.
2024 LÉTO
- Jak se cítíte? - Dobře. Trochu nervózní.
Všechny snímky.
Kdyby tam byl nádor, zobrazil by se žlutě.
Nikde nic. Úplně normální stav.
Žádná rakovina.
Už máme oficiální zprávu.
Rakovina se nikam nerozšířila.
To je ta trojka. Žádné FDG, nic se nešíří.
Nic tam není. Čisto.
Změny po léčbě, prsa, všechno v pořádku.
Zvětšování a zmenšování. Jo, všechno vypadá dobře.
Nikdy nevíte, jak vážné to bude.
Pořád máte strach.
A tohle je úspěch, protože je to konečně za mnou.
Jestli dostanu rakovinu, nebude to kvůli tomuhle.
Tahle mrcha má navždycky utrum.
Mám jim říct, ať to vypnou?
Člověk si neuvědomí, jaký je to nápor, dokud to neskončí.
Zdravím, Chris. Doktor Cardenas.
Jak se daří?
Dobře. Mám skvělou zprávu.
CT hrudníku, břicha a pánve bylo absolutně bez nálezu,
takže po rakovinných buňkách nikde ani stopy.
Ty vole.
Nevím, co jinýho říct.
Mám hroznou radost.
Dlouho mi to dělalo starosti.
Tyjo!
Ty kráso!
Ahoj.
Říkal jsem, že se ozvu, až se dozvím výsledky.
- Jo. - Jsem bez nálezu.
Jupí!
To se mi ulevilo. Paráda.
Můžu jít spát s úsměvem na tváři.
Hodně lidí, co si projde rakovinou, vám řekne,
že spoustu času chráníte své blízké.
Babi?
Babičko? Nevím. Jak mi budeš říkat?
Nechcete rozrušit svoje děti,
svoji partnerku, partnera nebo manžela.
Tak to držíte v sobě.
- Dík, žes přijela. - Je to velká věc, vole.
- Jo. - Nemluv sprostě.
Je to velká věc!
Chrissie nemusela Martinu chránit. Mohla se jí svěřit.
Říct jí: „Mám strach.
Jsem nemocná.
V tu chvíli máš pocit…
- Že to nikdy neskončí. - Jo.
„Jak to mám zvládnout?“
A Martina dokázala totéž s Chris.
Nesoutěžíme, která měla horší rakovinu.
Jsme na jedné lodi
a jsme tu jedna pro druhou.
Už mává.
Jako byste byly příbuzné.
Jsme jako siamská dvojčata, jenom nejsme srostlé.
Zazvoňte na zvonkohru a oslavte konec léčby.
Nechť vám přinese klid, štěstí a uzdravení.
Zazvoň si.
Tak jo.
Přátelství Chrissie a Martiny dokazuje, že sportovní duch není jen výmysl.
Opravdu může existovat.
Může existovat mezi dvěma ženami, které se utkaly o 18 grandslamů.
Některé hráčky vyhrály víc grandslamových titulů než ony,
ale žádná z nich nemusela o každý z těch titulů
bojovat s generační legendou.
Obě jsou kandidátky na nejlepší hráčku všech dob.
Obě jsou vynikající.
Svůj odkaz a skóre vnímám zvlášť.
Ale připadá mi, že naše rivalita je stejně důležitá, ne-li důležitější.
Mých devět titulů z Wimbledonu proti tvým třem mi pomohlo.
A mých sedm titulů z French Open proti tvým… dvěma.
Tahle rivalita je podle mě kapitola sama o sobě.
Pravačka proti pravačce. Tak se předveď.
Prožily jsme toho tolik, rozchody, svatby, děti.
Staráme se o sebe.
A samozřejmě zápasy.
Dožila jsem se sedmdesátky.
Když jsme obě dostaly rakovinu, naše přátelství to ještě upevnilo.
S Martinou jsme to spolu zvládly.
„Tělo podle Chris.“ To chci vidět.
V dobrém i zlém.
Je to důkaz našeho přátelství.
Už není cesty zpět.
Vždycky budeme držet při sobě.
Hráváte ještě proti sobě?
- Ale neblázněte. - Ježišmarja.
Pro nás je boj vůbec dojít na kurt.
Kdyby mě nebolelo rameno, vyprášila bych ji.
ONKOLOGICKÉ CENTRUM SLOAN KETTERING
Slečny Evertová a Navrátilová vedou v posledním setu.
LÁSKYPLNĚ VZPOMÍNÁME NA JEANNE EVERT DUBINOVOU
1957–2020 A NA VŠECHNY, KTEŘÍ ZEMŘELI NA RAKOVINU
Tohle mi pořád vrtalo hlavou.
Zeptala jsem se na to obou dvou.
Byly by kamarádky, kdyby každá nevyhrála osmnáct grandslamů?
Co řekly? Já odpověď znám.
- Jako grandslamů? - Jo.
Jestli bychom byly kamarádky? Tak dobré kamarádky?
To se musíte zeptat jí.
Přátelství zraje. Jako u Rogera a Rafy.
Čím víc proti sobě hráli, tím víc se respektovali a měli se rádi.
Na to se nikdy nikdo neptal.
Jestli 18 grandslamů každé z nás
nějak ovlivňuje naše přátelství nebo vztah?
Myslím, že je to šul nul.
V tomhle ohledu je to vyrovnané.
Nijak to neřeším.
Na tomhle naše přátelství nestojí.
Konečně můžu klidně spát. Díky, Chrissie.
Překlad titulků: Michal Herman