Downloaded from YTS.BZ
Official YIFY movies site: YTS.BZ
‫איזו תקופה מעניינת עברנו.‬
‫אדבר איתכם בכנות.‬
‫תכננתי הופעה שונה מאוד.‬
‫כן, הופעה שונה מאוד.‬
‫בעצם, כשתכננתי את ההופעה הזו‬ ‫בוושינגטון די-סי,‬
‫היו לי יחסים שונים מאוד‬ ‫עם הבית הלבן בזמנו.‬
‫תכננתי סט אחר לגמרי.‬
‫רציתי לספר לכם בדיחות‬ ‫על איך שאני משחק פיקלבול.‬
‫וכן, החיים קרו.‬
‫למי שלא יודעים איך זה קרה,‬
‫אנסה לספר לכם איך זה התגלגל.‬
‫הנחיתי את טקס פרסי הגראמי.‬
‫זו הייתה תקופה טובה, טובה מאוד.‬
‫ואז לא.‬
‫הנחיתי את הערב,‬
‫עליתי על טיסה חזרה לחוף המזרחי‬
‫כדי לבוא להופיע.‬
‫ואני לא מתחבר לוויי-פיי כשאני בנסיעות.‬
‫אני אוהב להירגע.‬
‫נחתי בבוסטון.‬
‫הפעם הראשונה שבה הבנתי שהחיים שלי השתנו‬
‫הייתה כשמישהו חלף על פניי במטוס‬
‫בזמן שארזתי את תיק הלפטופ שלי,‬
‫והוא שם לי על הכתף ואמר, "טרוור, תילחם".‬
‫"אתה מסוגל. תילחם."‬
‫"קדימה. אתה מסוגל."‬
‫באמת נראיתי כאילו אני כל כך מתקשה?‬
‫כשהלכתי בשדה התעופה,‬
‫אנשים פשוט סימנו לי עם האגודל לתמיכה,‬
‫"כן, קדימה, אתה מסוגל. כן."‬
‫"היי, כן!"‬
‫חוץ משחורים. שחורים אמרו, "היי, אחי".‬
‫ואז הדלקתי את הטלפון.‬
‫והאמת, חשבתי שהוא מקולקל.‬
‫כי הוא התחיל לרטוט לפני שהאייקונים הופיעו.‬
‫הופיע הלוגו של אפל, והטלפון שלי…‬
‫חשבתי, "מה לעזאזל?" מכל מקום צצו הודעות.‬
‫חשבתי, "מייקל ג'קסון מת שוב?"‬
‫"מה קרה? מה מתרחש?"‬
‫כי כל האפליקציות השתגעו.‬
‫איי-מסג'…‬
‫וצאפ…‬
‫טוויטר… אינסטגרם…‬
‫אפילו ב"אובר איטס" היה כתוב,‬ ‫"יש הרבה חרא בדרך".‬
‫קראתי את ההודעות,‬
‫וכל מי שאי פעם הכרתי כתב לי.‬
‫כולם, מהגננות שלי ואילך.‬
‫"טרוור, אוי, אתה בסדר?"‬
‫"טרוור, איפה אתה? ראית?"‬
‫"טרוור, תתקשר אליי!"‬
‫"אל תתקשר אליי." "תתקשר אליי."‬
‫"טרוור, מה קורה?"‬
‫"ראית?"‬
‫מישהו כתב, "ואו, ראית מה טראמפ אמר?"‬
‫וחשבתי, "מה טראמפ אמר?"‬
‫"מה טראמפ אמר הפעם?"‬
‫"אוי, חייב לבדוק. מה טראמפ אמר? עליי?"‬
‫זה אחרת כשאתה על הכוונת.‬
‫אדבר בכנות.‬
‫זה די מטורף. אני…‬
‫הנחיתי את הדיילי שואו שבע שנים.‬ ‫ובמשך שבע שנים…‬
‫דיברנו על חדשות ופוליטיקה באמריקה.‬
‫זו מהות התוכנית.‬
‫ובאותה תקופה,‬ ‫דונלד טראמפ כל הזמן היה בחדשות ובפוליטיקה.‬
‫הנחתי שבשלב מסוים אולי יגיד עליי משהו.‬
‫הוא לא, ושמחתי. חשבתי, "יופי".‬
‫ואז עזבתי את הדיילי שואו.‬
‫ונרגעתי כמו אידיוט בסרט אימה.‬
‫הלכתי לי להנחות את טקס הגראמי.‬
‫חשבתי, "זה מעולה.‬ ‫טקס פרסי מוזיקה. הרבה יותר רגוע".‬
‫מסתבר שהנשיא צופה בטקס הגראמי.‬
‫כן, והוא לא היה מרוצה.‬
‫הוא לא היה מרוצה בכלל.‬
‫לא.‬
‫הוא כתב פוסט, פוסט ארוך,‬
‫נתן לי ביקורת גוגל‬
‫לגבי ההופעה שלי.‬
‫וזה לא היה קליל.‬
‫זה היה לגמרי…‬
‫אקריא לכם הכול‬ ‫כי אני לא רוצה לטעות בציטוט.‬
‫אקריא לכם…‬
‫זה מה שראיתי‬ ‫כשחיפשתי את השם שלי יחד עם שלו.‬
‫זה היה פוסט בטרות' סושיאל‬
‫מאת "דונלד טראמפ האמיתי".‬
‫צחוק בצד, דונלד טראמפ‬ ‫הוא הבעלים של טרות' סושיאל.‬
‫אז זה קצת מוזר שאין לו את הכינוי‬ ‫"דונלד טראמפ".‬
‫זה מוזר שמישהו אחר השיג את זה,‬ ‫והוא אמר, "טוב, דונלד טראמפ האמיתי".‬
‫בכל אופן, זה מה שהיה כתוב.‬
‫"טקס הגראמי הוא נורא!"‬
‫כשאני צועק, המילים באותיות רישיות.‬
‫אני מנסה להעביר לכם את התחושה בחוויה שלי.‬
‫"כמעט בלתי ניתן לצפייה."‬
‫אז היו חלקים טובים.‬
‫"לסי-בי-אס יש מזל שהזבל הזה‬ ‫כבר לא מטנף את השידור שלהם."‬
‫"המנחה, טרוור נואה, יהיה מי שיהיה…"‬
‫הוא יצא פה קצת כלבה.‬
‫אני יודע מה הוא ניסה לעשות,‬ ‫אבל לא נראה לי שעשה את זה נכון.‬
‫אי אפשר להגיד, "המנחה, טרוור נואה,‬
‫"יהיה מי שיהיה."‬
‫כי זה בדיוק מי שאני.‬
‫אני מבין שהוא ניסה לזלזל בי,‬
‫אבל אמרת את השם המלא שלי‬ ‫ואת התפקיד שלי באותו ערב.‬
‫אתה לא יכול להיות מזלזל ועמום‬ ‫וגם ספציפי בו-זמנית.‬
‫זה לא עובד ככה.‬
‫"יהיה מי שיהיה."‬
‫אני לא מישהו אחר.‬
‫אין שאלה פה. זה בדיוק מי שאני.‬
‫"טרוור נואה, המנחה.‬ ‫מספר ביטוח לאומי 4576728135."‬
‫"יהיה מי שיהיה."‬
‫לא, זה אני.‬
‫זה מוזר.‬ ‫לא משתמשים בביטוי הזה כשיודעים מי האדם.‬
‫"יהיה מי שיהיה…"‬
‫אתה משתמש בביטוי הזה כשזר עובר בעיירה‬
‫ובועל את הבת שלך.‬
‫אז אתה משתמש בביטוי הזה.‬
‫"אהרוג את האדם הזה, יהיה מי שיהיה!"‬
‫זה גם מצחיק לעבור לשפה ארכאית‬
‫באמצע ההודעה.‬
‫"יהיה מי שיהיה."‬
‫"אוי לי ואבוי לי."‬
‫"אני מריח דם של דרום אפריקני".‬
‫זה לא קשור.‬
‫אז הוא כותב, כן,‬ ‫"המנחה, טרוור נואה, יהיה מי שיהיה,‬
‫"גרוע כמעט כמו ג'ימי קימל."‬
‫מסכן ג'ים. אני אוהב את ג'ימי קימל.‬
‫ועכשיו, בגללי, הוא חוטף ריקושטים…‬
‫הוא היה בבית, התעסק בעניינים שלו.‬
‫הוא אפילו לא עובד בראשון.‬
‫ופתאום, הטלפון שלו…‬
‫הוא כותב, "גרוע כמעט כמו ג'ימי קימל‬ ‫בטקס האוסקר עם הרייטינג הנמוך."‬
‫והוא ממשיך.‬
‫"נואה אמר בטעות לגביי‬
‫"שדונלד טראמפ וביל קלינטון‬ ‫בילו זמן על האי של אפשטיין."‬
‫"טעות!"‬
‫רק להבהיר.‬
‫לא אמרתי‬
‫שדונלד טראמפ וביל קלינטון‬ ‫בילו זמן על האי של אפשטיין.‬
‫לא אמרתי את זה.‬
‫סיפרתי בדיחה בטקס הגראמי.‬
‫אחת מבין הרבה בדיחות אקראיות.‬
‫היא הייתה‬ ‫אחרי שבילי אייליש זכתה בשיר השנה.‬
‫ואמרתי, "מזל טוב, בילי אייליש, שיר השנה".‬
‫"זה פרס שכל אומן רוצה,‬
‫"כמעט כמו שדונלד טראמפ רוצה את גרינלנד."‬
‫"כי עכשיו כשג'פרי אפשטיין מת,‬
‫"הוא צריך אי חדש‬ ‫שעליו יוכל לבלות עם ביל קלינטון."‬
‫אוקיי? זה מה שאמרתי.‬
‫לא אמרתי שהיה על האי.‬
‫אמרתי שהוא רוצה אי משלו.‬
‫ברור שגם זו בדיחה,‬ ‫כי הוא לא היה הולך עם ביל קלינטון, נכון?‬
‫וגרינלנד הוא תחליף נורא לאי של אפשטיין.‬
‫אקלים שונה לגמרי, וייב שונה לגמרי.‬
‫הוא אמר,‬ ‫"וביל קלינטון היה על האי של אפשטיין".‬
‫"טעות!"‬
‫"אני לא יכול לדבר בשם ביל…"‬
‫אני אוהב שבאמצע הטענה שאני שקרן,‬
‫"הוא שקרן!"‬
‫"חוץ מהקטע על ביל. צריך לבדוק את זה."‬
‫"אתם מכירים אותו."‬
‫"אבל אני מעולם לא הייתי על האי של אפשטיין,‬ ‫ואפילו לא קרוב."‬
‫זה לא נחוץ.‬
‫הקרבה לאי של אפשטיין‬ ‫היא לא מה שאנשים דנים לגביו.‬
‫זו הקרבה לאדם‬ ‫שהיה הבעלים של האי של אפשטיין.‬
‫הבעיה היא לא גאוגרפית.‬
‫לא, "איפה היית בקריביים?"‬
‫"האי של אפשטיין?"‬ ‫"לא, ג'מייקה." "תפסנו אותך!"‬
‫לא.‬
‫"ואפילו לא קרוב."‬
‫"ועד ההצהרה השקרית והמשמיצה הערב,‬
‫"מעולם לא הואשמתי בכך שהייתי שם."‬
‫באמת?‬
‫הייתי הראשון?‬
‫לפניי, אף אחד לא ציין‬ ‫את דונלד טראמפ וג'פרי אפשטיין.‬
‫אני הייתי הראשון.‬
‫בגללי השם שלו‬ ‫מופיע 5,000 פעמים במסמכים האלה.‬
‫אני סידרתי את אבני הדומינו האלה,‬
‫והפלתי אותן.‬
‫"אפילו לא על ידי תקשורת הפייק."‬
‫"נואה, לוזר גמור…"‬
‫מיאו.‬
‫"צריך ללמוד את העובדות, ומהר."‬
‫"נראה שאשלח את עורכי הדין שלי‬
‫"לתבוע את המנחה האידיוט,‬ ‫העלוב, הפתטי וחסר הכישרון הזה,‬
‫"ובסכום גבוה." צ'ה-צ'ינג.‬
‫הוא הוסיף סימן דולר.‬ ‫אני לא יודע מה הצליל של זה.‬
‫"תשאלו את ג'ורג' סלופאדופלוס הקטן‬ ‫ואחרים איך הלך להם."‬
‫"תשאלו גם את סי-בי-אס."‬
‫"תתכונן, נואה."‬
‫"אני הולך לעשות איתך כיף."‬
‫"הנשיא די-ג'יי-טי."‬
‫כן, השורה האחרונה היא משהו.‬
‫כן…‬
‫"תתכונן, נואה."‬
‫"אני הולך לעשות איתך כיף."‬
‫אם אתה לא מנסה להישמע כמו סוטה מין…‬
‫זו לא השורה שהייתי ממליץ עליה.‬
‫כן, "אני הולך לעשות איתך כיף"‬
‫זה משהו שאומרים אחרי שקושרים דילדו לראש.‬
‫אז כן, זה היה יום שני אצלי.‬
‫והאמת, לא דאגתי יותר מדי.‬
‫דונלד טראמפ כל הזמן צופה בטלוויזיה,‬
‫מתעצבן על מה שהוא רואה, מעלה על זה פוסט‬
‫ולרוב ממשיך הלאה.‬
‫חשבתי שיצוץ משהו אחר.‬
‫כי בהרבה דרכים,‬ ‫הוא כמו סנאי שצופה בטלוויזיה.‬
‫כן. הוא לגמרי…‬
‫כן, אותו גודל ידיים.‬
‫אז חשבתי, "זה יעבור. זה ישתנה".‬
‫וזה קרה.‬
‫למוחרת,‬
‫הסוגיה הגדולה בבית הלבן‬ ‫הייתה השיתוק הממשלתי.‬
‫היה איום בשיתוק ממשלתי.‬
‫ממשלת אמריקה תמיד על סף שיתוק.‬
‫לדעתי כדאי לכם כבר לעבור למינוי משפחתי.‬
‫הקטע של תשלום חודשי לא עובד.‬
‫ראיינו את הנשיא לגבי זה.‬
‫זה נושא רציני.‬
‫ובאמצע שיחה על השיתוק הממשלתי,‬
‫איזה עיתונאי מהשורות האחרונות צעק,‬
‫"אדוני הנשיא, תתבע את טרוור נואה‬
‫"על מה שאמר בטקס הגראמי?"‬
‫אמרתי, "יא זין".‬
‫כבר שכחו ממני.‬
‫תמיד תהיתי מה קרה לילד הזה שאמר,‬
‫"המורה, שכחת לתת לנו שיעורים."‬
‫טראמפ חזר לזה.‬
‫"כן, טרוור נואה, אמר שהייתי על האי.‬ ‫אני אתבע אותו. לגמרי אפס. לוזר."‬
‫כן. אז עכשיו יש מצב‬ ‫שנשיא ארצות הברית יתבע אותי.‬
‫כן.‬
‫אני לא יודע אם זה "יש" או "אוי". אני לא…‬
‫לא, אדבר בכנות.‬
‫אני לא יודע איך להרגיש‬
‫כי אני לא יודע איך זה ייגמר.‬
‫בתקופה נורמלית, הייתי מרגיש די בטוח.‬
‫דונלד טראמפ היה תובע אותי.‬
‫שופט היה זורק את התביעה ממגוון סיבות.‬
‫הגנה מתוקף התיקון הראשון,‬ ‫חופש הביטוי, בדיחות, סאטירה.‬
‫כל זה עובד בתקופה רגילה.‬
‫וזה דונלד טראמפ שתובע אותי. שיהיה.‬
‫אבל עכשיו זה לא דונלד טראמפ.‬
‫עכשיו תובע אותי נשיא ארצות הברית.‬
‫דונלד טראמפ.‬
‫אני לא יודע מה זה אומר.‬
‫לערער?‬
‫נגיע לבית המשפט העליון.‬
‫אני אכנס. הוא יחכה לי שם.‬
‫הוא יגיד, "תגיד שלום לחברים הקטנים שלי".‬
‫לא יודע.‬
‫אף אחד לא יודע.‬
‫כן, איתו, אי אפשר לדעת.‬
‫נכון?‬
‫תשאלו את ניקולאס מדורו.‬
‫הנשיא לשעבר של ונצואלה‬
‫והאסיר הנוכחי של העיר ניו יורק.‬
‫כן, הוא היה נשיא ונצואלה.‬
‫ואז פתאום, הוא לא.‬
‫הסיפור הזה אפילו הזוי יותר.‬
‫מה שקרה… אתם יכולים לבדוק.‬
‫מה שקרה זה‬ ‫שניקולאס מדורו התראיין בטלוויזיה.‬
‫ואז התבדח על איך שאנשים מאיימים עליו,‬ ‫ברמיזה לדונלד טראמפ.‬
‫הוא אמר, "אני אהיה בסדר. יהיה בסדר".‬
‫ואז הוא השמיע שיר, "נו וור, ג'אסט פיס".‬
‫ואז הוא התחיל ללעוג לטראמפ‬
‫ועשה את תנועת הריקוד של דונלד טראמפ.‬
‫תנועה, ביחיד.‬
‫כן, הוא עשה את התנועה.‬
‫הוא בא, ועשה…‬
‫אתם מכירים אותה, האוננות הכפולה.‬
‫טראמפ ראה את זה ואמר, "לכו לתפוס אותו".‬
‫"לכו לתפוס אותו."‬
‫הצבא הלך, תפס את מדורו,‬ ‫הביא אותו, שם אותו בכלא.‬
‫לא סתם כלא. שמו אותו בכלא בברוקלין.‬
‫אותו כלא שבו מחזיקים את דידי.‬
‫דמיינו לכם.‬
‫חשבתי שלי יש בעיות.‬
‫ניקולאס מדורו, זה… כאילו, הוא…‬
‫דמיינו את האירוניה שבסיטואציה.‬
‫הוא ראה את אמריקה‬
‫מוציאה לפועל‬ ‫את קמפיין הגירוש הכי ברוטלי אי פעם.‬
‫ובתוך כל זה,‬
‫אתה המהגר היחיד שהם מייבאים.‬
‫מדורו כנראה היה המהגר היחיד‬ ‫שתומך ברשות לאכיפת הגירה.‬
‫הוא השתמש בשיחה שלו להתקשר אליהם.‬
‫הוא אמר, "הלו, הרשות לאכיפת הגירה,‬ ‫בואו לקחת אותי".‬
‫"כן. לא. בואו.‬ ‫אטוס בעצמי. בואו נעבוד יחד."‬
‫"בואו. אנחנו מסוגלים, חבר'ה."‬
‫אי אפשר לדעת איך זה ייגמר.‬
‫אף אחד כבר לא יודע.‬
‫איזו תפנית גורל הזויה. אתם מדמיינים?‬
‫במשך עשורים,‬
‫שלטת באימפריה שלך ביד ברזל.‬
‫הטלת אימה על האנשים סביבך.‬
‫היית אלים, מעולם לא נשאת באחריות.‬
‫ועכשיו, לקחו לך את כל הנפט (שמן),‬
‫ואתה באותו כלא עם ניקולאס מדורו.‬
‫נכון שזו סטירה מצלצלת?‬
‫הדבר החיובי היחיד בכל המצב‬
‫הוא שעכשיו‬
‫הזמן המושלם לפלישת חייזרים.‬
‫אין זמן טוב. לדעתי נסכים על זה.‬
‫אבל אם הייתי צריך לבחור זמן,‬ ‫הייתי אומר שהוא הכי טוב.‬
‫כן.‬
‫כי אם חייזרים יפלשו, לא יהיה לנו טוב.‬
‫אנחנו יודעים שאין לנו סיכוי.‬
‫אם הם מסוגלים לנוע על פני מרחב-זמן,‬ ‫הנשקים שלנו חסרי תועלת.‬
‫כנראה נעצבן אותם עם הרובים שלנו.‬
‫הם יגיעו. ראינו איך זה נגמר.‬
‫הם עפים לפה. הם יפוצצו הכול.‬
‫ראינו את "היום השלישי".‬ ‫אנחנו יודעים איך זה קורה.‬
‫אפילו אם ויל סמית יעזור,‬ ‫הוא יכול להחטיף סטירה רק לאחד כל פעם.‬
‫אז מה נעשה?‬
‫אני חושב על זה כל הזמן.‬
‫באמת. אני חושב על פלישת חייזרים כל הזמן.‬
‫זו כמו טרנד האימפריה הרומית שלי.‬
‫מה נעשה?‬
‫פעם לא הייתי חושב על זה.‬
‫בדרום אפריקה בכלל לא חשבתי על זה.‬
‫אבל באמריקה, זה עניין אמיתי.‬
‫כי כשחייזרים יגיעו, הם יבואו לפה.‬
‫הם יטוסו לפה.‬
‫הם יגיעו ישר לוושינגטון די-סי,‬ ‫יפוצצו את הבית הלבן.‬
‫אז הם יעברו לארצות אחרות.‬ ‫הם יעברו ללונדון, יפוצצו את הביג בן.‬
‫"אתם יודעים מה השעה!"‬
‫אז הם יטוסו למונומנטים אחרים, יפוצצו הכול.‬
‫זו בעיה. קודם אמריקה. אני מבין.‬
‫כן.‬
‫כשגרתי בדרום אפריקה,‬ ‫אף פעם לא חשבתי על זה.‬
‫ידעתי שכשחייזרים ינחתו, הם יעזבו.‬
‫הם יפוצצו את העולם.‬ ‫אבל המקום היחיד שלא יגיעו אליו זה אפריקה.‬
‫כן. ראיתם את הסרטים.‬
‫הם אף פעם לא פולשים לאפריקה.‬
‫הייתי צופה בסרטים האלה. הייתי מחכה.‬
‫בסרט, הנשיא היה אומר, "אזרחי כדור הארץ,‬
‫"חייזרים פולשים לפלנטה שלנו."‬
‫ואז הראו את החייזרים פולשים.‬
‫הייתם חושבים, "רגע, כנראה אפריקה‬ ‫לא על הפלנטה? מה קורה פה?"‬
‫הם אף פעם לא פלשו לשם.‬ ‫זכור לכם סרט שבו הם פלשו לאפריקה?‬
‫"מחוז 9"!‬
‫לא. מה?‬
‫"מחוז 9".‬
‫"מחוז 9"?‬
‫לא.‬
‫זין עליך כי ניסית להרוס לי את הספיישל.‬
‫יושב במרפסת כמו מלך.‬
‫"'מחוז 9', אני אומר לך."‬
‫"התיזו את ראשו."‬
‫לא. "מחוז 9", זה ניסיון טוב, אבל לא.‬
‫אם אתה זוכר את העלילה של "מחוז 9",‬ ‫החייזרים לא פלשו לאפריקה.‬
‫החייזרים התרסקו באפריקה.‬
‫ואז הם במשך כל הסרט ניסו לברוח.‬
‫כי אצלנו אין משחקים.‬
‫הוליווד דפוקה.‬
‫"מה הדבר הכי גרוע שיכול לקרות לחייזרים?"‬
‫"מה אם הם ייתקעו באפריקה?"‬
‫חייזרים אף פעם לא פולשים…‬ ‫הם לא פולשים לאפריקה. לא קרה.‬
‫חשבתי שזה בגלל שהם מרחמים עלינו.‬
‫כילד, אהבתי לצפות בסרטים האלה.‬
‫אני עדיין אוהב לצפות בהם עכשיו.‬
‫אבל כילד, אהבתי את הסרטים האלה.‬
‫כל דבר עם חייזרים, צפיתי.‬
‫ואימא שלי הייתה מכינה לי‬ ‫קערת פופקורן גדולה בבית.‬
‫היינו יושבים על הספה יחד.‬ ‫היא הייתה צופה בסרטים האלה איתי.‬
‫היא שנאה אותם, אבל היה כתוב "השגחת הורה",‬
‫והיא התייחסה לזה ממש ברצינות.‬
‫יום אחד היא עברה ואמרו,‬ ‫"אנחנו ממליצים על השגחת הורה בסרט הזה."‬
‫"אני חייבת לצפות בזה."‬
‫ומאז היא עשתה את זה עם כל סרט.‬
‫הייתי חייב לרוץ ולקרוא לה לפעמים.‬
‫הייתה מתחילה איזו תוכנית בטלוויזיה.‬ ‫היו אומרים, "השגחת…" הייתי קורא, "אימא!"‬
‫היא הייתה באה והייתי אומר,‬ ‫"אני צריך שתשגיחי עליי!"‬
‫אבל אחרי חמש דקות,‬ ‫הרגשתי שאני משגיח על ההורה שלי.‬
‫היא הייתה יושבת כל הסרט ואומרת,‬
‫"מה קורה, טרוור? מי אלה?‬ ‫למה הם עושים את זה? מה קורה?"‬
‫הייתי אומר, "אימא, אני איתך.‬ ‫התחלתי את הסרט הזה איתך".‬
‫אז היא הייתה מכינה לי‬ ‫קערה גדולה של פופקורן.‬
‫היינו יושבים והסרט היה מתחיל.‬
‫פלישת החייזרים, הם היו אומרים,‬ ‫"חייזרים פולשים לכדור הארץ".‬
‫ראו אותם מפוצצים הכול.‬
‫והייתי יושב עם הפופקורן ואומר,‬ ‫"בעיות של העולם הראשון".‬
‫חשבתי בתור ילד, אם תשאלו,‬ ‫"למה לא רואים אותם באפריקה?"‬
‫אמרתי, "כי הם מרחמים עלינו".‬
‫חשבתי שהחייזרים מרחמים על אפריקה.‬
‫הם היו טסים בחללית‬ ‫מעל כל יבשת כדי לפוצץ אותה.‬
‫והייתה חללית מעל יבשת אפריקה,‬
‫שני חייזרים בתא הטייס,‬
‫"התכונן לשגר פוטון לייזרים."‬
‫"מוכן לפקודתך."‬
‫"שלוש, שתיים, אחת."‬
‫"רגע, חכה.‬ ‫נראה לי שכבר פוצצנו את היבשת הזו."‬
‫"כבר היינו פה."‬
‫"שלילי, לא היינו פה. פוצץ אותה."‬
‫"מה אני מפוצץ?‬ ‫תראה את החרא הזה. משהו כבר קרה."‬
‫"מה לעזאזל קורה? מה אני אמור לפוצץ?"‬
‫"מי עשה את זה?" "לא יודע. בודק."‬
‫"כתוב שזה בגלל הבריטים."‬
‫כן!‬
‫בפרצוף שלכם, בריטניה.‬
‫לעולם לא נשכח.‬
‫סרטי החייזרים האלה.‬
‫נהניתי מהם, אבל הם הפחידו אותי.‬
‫כי בכל פעם זה לא הלך טוב.‬ ‫הם הגיעו, כבשו את כדור הארץ.‬
‫ניצחנו במזל כי זה סרט,‬ ‫אבל בחיים האמיתיים, לא יודע.‬
‫זה לא טוב. אין לנו סיכוי.‬
‫אם חייזרים יפלשו, אין לנו תקווה.‬
‫לפחות לא הייתה לנו תקווה.‬
‫עכשיו יש.‬
‫וקוראים לה‬
‫דונלד ג'יי טראמפ.‬
‫יהיה מי שיהיה.‬
‫אני לא אוהב את זה,‬ ‫אבל לדעתי זו הדרך היחידה.‬
‫כן.‬
‫מיד כשפלישת החייזרים תתחיל,‬ ‫אנחנו יודעים אך זה מתחיל.‬
‫תגיע ספינת אם ענקית‬ ‫שתטוס במסלול סביב כדור הארץ.‬
‫הדבר הענקי הזה שמסתיר את השמש.‬
‫יש להם רמקול ענק מתחת לספינה‬ ‫שמשמיע מוזיקה.‬
‫זה יוצר את האווירה.‬
‫יש חייזר אחד שמנגן באורגן קטן.‬
‫הוא אומר, "הם לא מוכנים לזה, אחי!"‬
‫כן!‬
‫הם מחנים את הספינה בחוץ.‬
‫הם שולחים ספינת סיור‬ ‫כדי למסור את החדשות הרעות.‬
‫זו שנוחתת…‬
‫הם יוצאים, "קחו אותי למנהיג שלכם".‬
‫הם פוגשים את המנהיג,‬ ‫הורגים את המנהיג וזהו.‬
‫הם לרוב בוחרים‬ ‫את החייזר הכי מעצבן לתפקיד הזה.‬
‫צריך להיות פריבילג כדי לחשוב‬ ‫שאתה יכול לדבר עם המנהיג. מי את?‬
‫בספינת החייזרים,‬ ‫לרוב בוחרים את החייזרית ה"קארן".‬
‫הם אומרים, "טוב".‬
‫מדברים אחד עם השני,‬ ‫"את מי נשלח למטה לכוכב הלכת הזה?"‬
‫"תקשיבו, קארן, היא הכי מתאימה."‬
‫"קארן, את יורדת."‬
‫"אוי, נו, למה תמיד אני? אני שונאת את זה."‬
‫"אתם תמיד שולחים אותי.‬ ‫לא ייאמן. אני רוצה לדבר עם המנהל."‬
‫"היא מושלמת."‬
‫הם שולחים אותה למסור לנו את החדשות הרעות.‬
‫עם טראמפ, יש לנו תקווה,‬ ‫אבל צריך לפעול מהר. ממש מהר.‬
‫מיד כשיגידו לנו שהחייזרים הגיעו,‬
‫נאס"א יגידו לנו שהם במסלול סביב כדור הארץ,‬ ‫נפעל יחד ככוכב לכת.‬
‫ומה שצריך לעשות זה להכתיר את דונלד טראמפ‬
‫בתור מלך העולם.‬
‫אני רואה שחלקכם מבולבלים.‬ ‫החדשות הטובות הן שהוא לא ישאל שאלות.‬
‫טוב? נלך לבית הלבן.‬
‫נגיד, "מר טראמפ, אתה עכשיו מלך העולם".‬
‫הוא יגיד, "ידעתי".‬
‫ניתן לו כתר קטן מבורגר קינג,‬ ‫ואז נחכה לחייזרים בחוץ.‬
‫החייזרים ינחתו. יצאו.‬
‫ההיא תגיד, "קחו אותי למנהיג שלכם".‬
‫נגיד, "כן, ברוכה הבאה לכדור הארץ.‬ ‫בואי לפגוש את המנהיג".‬
‫"קחו אותי עכשיו." "בטח. ניקח אותך לשם."‬
‫"את נראית טוב.‬ ‫לוקחת אוזמפיק? נראית מעולה."‬
‫"בואי לפגוש את המנהיג."‬
‫נגיע לבית הלבן.‬
‫ונגיד, "המלך טראמפ, זו החייזרית".‬
‫"חייזרית, זה המלך טראמפ."‬
‫"אתה שליט כוכב הלכת הזה?"‬
‫הוא יגיד, "נכון".‬
‫"אני שליט כוכב הלכת הזה."‬
‫"כדור הארץ, או איך שאני קורא לה,‬
‫"הכחולה הגדולה."‬
‫"כחולה היפה, מרחפת בחלל."‬
‫"היא פה מסתובבת לה,‬
‫"מסתובבת ממש מהר."‬
‫"אומרים שאנחנו מסתובבים. לא הרגשתי."‬
‫"לא הרגשתי, אבל אומרים שאנחנו מסתובבים."‬
‫"אנחנו מסתובבים, מסתובבים ממש מהר."‬
‫"ואנחנו שם למעלה בחלל."‬
‫"יש לנו ציר יפה ממש באמצע כוכב הלכת."‬
‫"ציר יפה וארוך.‬ ‫כבר לא מייצרים צירים כאלה."‬
‫"ממש לא."‬
‫"ויש לנו את הציר, והוא נוטה, בנטייה."‬
‫"אם הייתי אחראי, הייתי מיישר אותו."‬
‫"ישר."‬
‫"אבל זה בסדר."‬
‫"תודה, אובמה."‬
‫"והוא שם למעלה, מרחף בחלל."‬
‫"כוכב לכת יפהפה, הכחולה הגדולה."‬
‫"יש לנו ירח קטנטן.‬ ‫ראית את הירח? ירח יפהפה."‬
‫"ירח יפהפה. נראה כמו פטמה של ציצי."‬
‫"ככה הוא נראה. כמו ציצי שמרחף בחלל."‬
‫"צריכים להיות שניים.‬ ‫אני תמיד אומר שני ציצים. עדיף מאחד."‬
‫"עדיף מאחד, אבל אחד עדיף על כלום."‬
‫"אפשר להגיד ציצים? אמרתי. אמרתי ציצים."‬
‫"אני שליט כוכב הלכת הזה."‬
‫"מה את רוצה? מה את צריכה?‬ ‫מה אני יכול לעשות בשבילך?"‬
‫היא תגיד, "סליחה, לא ידענו שכבר פלשו".‬
‫וככה נשרוד.‬
‫לא נהיה בהלם אם נגלה שהוא חייזר.‬
‫אני בעצם חושב שנרגיש הקלה.‬
‫אנשים יגידו, "אלוהים, זה מסביר את זה".‬
‫אם שני חייזרים שנראים בדיוק כמוהו,‬
‫כמו גרסאות אימא ואבא שלו יגיעו,‬
‫וינחתו על כדור הארץ,‬ ‫"עזרו לנו, השארנו את הבן שלנו פה‬
‫"לפני הרבה עשורים."‬
‫"איפה התינוק שלנו?"‬
‫נגיד, "בואו".‬
‫"בואו לקחת את התינוק שלכם."‬
‫כי הוא לא מהעולם הזה.‬
‫ועכשיו,‬
‫אנחנו חיים את ההיסטוריה.‬
‫חשבתם על זה פעם?‬
‫כולנו חיים את ההיסטוריה.‬
‫ולא היסטוריה רק במובן של הזמן שחלף.‬
‫כי יש היסטוריה משעממת,‬ ‫"ואז אנשים התיישבו פה".‬
‫כן, מה שתגידו.‬
‫אני מדבר על היסטוריה שקורים בה דברים.‬
‫כשאתה קורא ושואל,‬ ‫"איך זה היה לחיות בתקופה ההיא?"‬
‫עכשיו זה "התקופה ההיא".‬
‫זה אנחנו.‬
‫ההיסטוריה שלי נוראית כרגע, הבנתי.‬
‫כי מתעדים כל מה שאומרים בבית הלבן.‬
‫זה נשמר לדורות העתיד.‬
‫אז בעוד 300 שנים,‬
‫יהיו משכילים‬ ‫שילמדו על נשיאי עבר והבית הלבן.‬
‫הם ישאלו, "איך היה לחיות לפני 300 שנים?"‬
‫ויענו, "לא יודעים,‬ ‫אבל המנחה של טקס הגראמי היה נורא".‬
‫"כן, ממש לוזר, מסתבר."‬
‫"והייתה הופעה של ארנב בסופרבול,‬ ‫גם כן נורא."‬
‫"פשוט נורא. איזו תקופה."‬
‫הקטע המוזר בזה שחיים את ההיסטוריה הוא‬
‫שהיא הרבה פחות צפויה כשאתם אלה שחיים אותה.‬
‫כשקוראים על היסטוריה או לומדים אותה,‬
‫הרבה פעמים מציגים את זה‬ ‫כאילו זה היה בלתי נמנע.‬
‫אתם קוראים סיפורים,‬
‫אתם מניחים שככה הם תמיד היו מסתיימים‬
‫כי ככה הם הסתיימו.‬
‫אם הייתי שואל את רוב האנשים,‬
‫"לדעתכם הנאצים תמיד היו מפסידים?"‬
‫הם היו אומרים, "כן, בטח".‬
‫אבל באותו תקופה,‬
‫מי שנלחמו במלחמה חשבו שהנאצים ינצחו.‬
‫היה רגע שבו זה נראה שהמצב לטובתם.‬
‫כשאתם חיים את ההיסטוריה,‬ ‫זה סיפור אחר לגמרי.‬
‫למשל, כשאני מגיע לוושינגטון די-סי,‬
‫אני אוהב לבקר במוזאון הלאומי‬ ‫להיסטוריה ותרבות אפריקאית אמריקאית.‬
‫ו…‬
‫אם לא ביקרתם,‬
‫תקשיבו, זו אחת מהחוויות הכי עמוקות‬
‫שאי פעם יהיו לכם בחיים.‬
‫זה מוזאון שונה‬ ‫מכל אחד אחר שהייתי בו, מכמה סיבות.‬
‫טוב?‬
‫אחת היא, שזה התיעוד הכי מלא שאפשר‬
‫לגבי היסטוריה שחורה באמריקה,‬ ‫וזו פשוט ההיסטוריה.‬
‫אבל זו היסטוריה שהרבה פעמים לא מספרים.‬
‫אתם נכנסים לבניין,‬
‫ובניגוד למוזאונים אחרים,‬ ‫אי אפשר לבחור מה עושים.‬
‫בדרך כלל נכנסים למוזאון ושואלים,‬ ‫"דינוזאורים או חלל?"‬
‫"תבחרו."‬
‫שם יש מסלול מתוכנן על ציר הזמן.‬
‫כשאתם מגיעים למוזאון,‬
‫אתם מתחילים מהראשית של שחורים באמריקה,‬
‫וזה מתקדם עד ימינו.‬
‫זה מתחיל מתחת לקרקע, אתם ממש מתחת לקרקע,‬
‫זה מתחיל עם העבדות, אזהרת ספוילר.‬
‫ומתקדמים עם הזמן,‬
‫ובסוף מגיעים ורואים את אופרה.‬
‫המוזאון הזה, באמת,‬
‫הוא יגרום לכם לשאול את עצמכם כל שאלה.‬
‫הייתי שם בביקור האחרון שלי,‬
‫והסתובבתי בקומה הראשונה.‬
‫זה מתחת לקרקע, עבדים כרכוש,‬
‫סחר העבדים הטרנס אטלנטי,‬ ‫ואז מסילת הרכבת המחתרתית.‬
‫זה גם מסע שמעורר רגש.‬
‫זה כואב, רואים דיכוי‬
‫ויש רגע שבו אפשר לראות‬
‫אנשים מתקוממים ונלחמים‬ ‫עבור מה שהם מאמינים בו, מתגברים.‬
‫בגלל שזה כל כך מעורר רגש,‬
‫רואים אנשים חווים את זה בדרך שונה.‬
‫היו לידי שני ילדים,‬
‫אולי בני 14,‬
‫והם ניהלו שיחה שהאזנתי לה.‬
‫אחד הסתובב אל השני ואמר,‬
‫"תגיד, מה היית עושה אם היית חי אז?"‬
‫"היית עבד?" הוא ענה, "מה?"‬
‫הוא אמר, "לא, הם היו מתחרטים על זה".‬
‫"הייתי מפרק אותם. מנסים לעשות ממני עבד?"‬
‫השני אמר לו, "אתה סתם אומר".‬ ‫והוא ענה לו, "הייתי מפרק אותם".‬
‫הם צחקו וגילו עניין.‬
‫חשבתי, או שמדובר באשליות נעורים,‬
‫שהן נחוצות בשביל מהפכה, או שזה מי שהם היו.‬
‫בכל אופן, זה לא היה משנה.‬
‫מה שאהבתי זה שהם שאלו את השאלה.‬
‫מי תהיו ברגע היסטורי?‬
‫בגללם מצאתי את עצמי שואל את השאלה, ו…‬
‫באמת, נראה לי שאני צריך‬ ‫לעבוד על הכבוד העצמי שלי‬
‫כי לא חשבתי על שום דבר הרואי.‬
‫אם הייתם שואלים אותי,‬ ‫"טרוור, מה היית עושה בזמן העבדות?"‬
‫הייתי אומר, "הייתי עובד ממש קשה‬
‫"ורואה איך הולך."‬
‫לא נראה לי שהייתי גיבור. אין לי את זה.‬
‫מרשימים אותי אנשים שאומרים,‬ ‫"אם הייתי בחנות כששדדו אותה, הייתי…"‬
‫אין בי את זה.‬
‫הייתי בשדה, עובד קשה‬
‫והייתי מתעסק בעניינים שלי.‬
‫האיש על הסוס היה אומר,‬ ‫"כדאי לך מאוד לקטוף את הכותנה".‬
‫והייתי אומר,‬ ‫"כן, אדון. אני קוטף את הכותנה."‬
‫"אני קוטף במרץ, אדון."‬
‫אבל איך שהיה רוכב משם, הייתי יורד עליו.‬
‫הייתי משפיל אותו לגמרי.‬
‫הייתי אומר, "האידיוט הזה".‬
‫"הוא חזר? לא."‬
‫אבל לא נראה לי שהייתי גיבור.‬
‫גיבור אמיתי היה נוקט פעולה.‬
‫הארייט טאבמן הייתה באה.‬
‫היא הייתה אומרת, "היי, טרב".‬
‫הייתי אומר, "אה, היי, הארייט".‬
‫"מה שלומך?"‬
‫"שלומי חרא."‬
‫"אוי, מה קרה?"‬
‫"העבדות קרתה. מה זאת אומרת, 'מה קרה?'"‬
‫"אתה מטומטם?"‬
‫"בטח, לא הייתי אמור לשאול.‬ ‫בכל אופן, מה קורה, הארייט?"‬
‫"באתי להגיד לך‬
‫"שאנחנו עוזבים הלילה."‬
‫"מי זה 'אנחנו'?"‬
‫"כולנו, טרוור. אנחנו בורחים."‬
‫"אנחנו בורחים, מותק."‬
‫"אה, כן, הארייט,‬ ‫האיש על הסוס אמר לא ללכת."‬
‫"הוא ממש לא אוהב שאנחנו הולכים."‬
‫"לדעתי יש לו חרדת נטישה.‬ ‫כדאי שיקבל טיפול."‬
‫"אבל הוא אמר…" "אני לא שמה זין מה אמר."‬
‫"אנחנו בורחים."‬
‫"מה, אתה תישאר?"‬
‫"כן, נראה לי שאשאר. ופשוט אראה איך הולך."‬
‫"תראה איך הולך? מה הבעיה שלך?"‬
‫"לא תבוא?" "לא, אני לא אבוא."‬
‫"אני לא מאמינה."‬
‫"כל אלה עם העור הבהיר אותו דבר."‬
‫"מה?" "כן."‬
‫"אתה מפחד, נכון?"‬
‫"אתה פחדן קטן."‬
‫"אני פחדן, הארייט. לא אשקר. אני פחדן קטן."‬
‫"תסתכל על עצמך, פחדן קטן."‬
‫"אתה גרוע כמעט כמו ג'ימי קימל."‬
‫סליחה, לפעמים אני מספר בדיחות‬ ‫בשביל עצמי. סליחה.‬
‫אוי.‬
‫כולם שאלו את עצמם את השאלה.‬
‫כולם.‬
‫אחת ההיתקלויות המוזרות ביותר שהיו לי קרתה‬
‫כשהייתה קבוצת לבנים‬
‫שעמדו בתערוכה.‬
‫והם היו לבנים ליברליים מאוד, טוב?‬
‫כאילו, לבנים ממש ליברליים…‬
‫כאילו, לבנים ממש, ממש ליברליים.‬
‫הם לקחו את זה קשה יותר מהשחורים שם. הם…‬
‫כדי להראות כמה זה משפיע עליהם, היה רגע‬
‫שבו חלק מהשחורים הסתובבו בתערוכה.‬
‫אנשים שחורים היו שם, ויש לבנים,‬
‫כי כל אחד יכול להיכנס. אז…‬
‫השחורים שם עברו מה שהייתי מחשיב‬
‫כחוויה שחורה מלאה, וזה בעצם להיות אנושי.‬
‫חלקם בכו, ואז הם דיברו עם החברים שלהם,‬
‫חלקו סיפורים, העלו זיכרונות, צחקו וכו'.‬
‫ואדם אחד צחק,‬
‫דיבר עם חברים, "חה חה. כן".‬
‫והאישה, הייתה פה אישה לבנה,‬
‫מנהיגת הקבוצה, היא הסתובבה כשהוא צחק,‬
‫שמעו, "חה חה". והיא עשתה, "ששש".‬
‫הם היו עד כדי כך ליברליים.‬
‫בדיוק כשחשבתי שזה השיא אצלה,‬ ‫היא הסתכלה בתמונה,‬
‫אחת התמונות הראשונות שאי פעם צולמו.‬
‫זו הייתה תמונה של אדם לבן במטע,‬
‫עומד, מחייך, עומד בשדה,‬
‫פשוט מחייך בתמונה.‬
‫האישה הזו עמדה, הביטה בתמונה ואמרה,‬
‫"אני…‬
‫"אם הייתי שם‬
‫"כשזה קרה,‬
‫"נשבעת באלוהים, אם הייתי שם כשזה קרה,‬
‫"בחיים לא הייתי מחייכת!"‬
‫מכירים את זה שמשפט מסתיים‬ ‫בצורה שלא ציפיתם לה?‬
‫חשבתי שתגיד, "אם הייתי שם, הייתי נלחמת".‬
‫"הייתי משחררת. הייתי…" לא.‬
‫היא אמרה,‬ ‫"היו לי עבדים, אבל לא הייתי נהנית מזה".‬
‫פשוט הייתי בוכה, "סליחה שזה קורה לכם".‬
‫"אני כל כך מצטערת. נקו גם מאחורי הספה."‬
‫"אבל כן, ממש סליחה. קשה לי."‬
‫זה היה ממש משהו.‬
‫כשמסתובבים בקומה הזו. הייתי שם יותר משעה.‬
‫ובסוף, כל כך נשאבתי‬ ‫לתוך השאלה הזו ששאלתי את עצמי,‬
‫"מי תהיה ברגע היסטורי?"‬
‫אז כתבתי לאחד החברים הכי טובים שלי,‬ ‫דייוויד מאייר.‬
‫הוא בעצם האמריקאי הראשון שנהיה חבר שלי.‬
‫הוא הגיע לדרום אפריקה במקרה לפני 20 שנים,‬
‫הוא היה בפרויקט לימודי.‬
‫נפגשנו במקרה, התיידדנו במקרה‬
‫והוא שכנע אותי לבוא לאמריקה לעשות קומדיה.‬
‫השאר היסטוריה. אנחנו חברים מאותו יום.‬
‫וכן, זה סיפור יפהפה.‬
‫ובנוסף, החיים שלנו שונים מאוד.‬
‫הוא לבן רזה בגובה 1.95 מטר‬ ‫מקרוליינה הצפונית.‬
‫אדם ממש מתוק, כן לחלוטין.‬
‫ובגלל זה אני אוהב למתוח אותו.‬
‫וכשיצאנו מהתערוכה כתבתי לו,‬
‫"היי, דייב, אני צריך לבקש ממך טובה."‬
‫והוא ענה, "היי, אחי, מה קורה?"‬
‫וכתבתי,‬
‫"אם העבדות תחזור,‬
‫"אתה מבטיח שתחזיק בי בתור עבד שלך‬
‫"ותתייחס אליי ממש טוב?"‬
‫והוא ענה, "אחי, מה?"‬
‫כתבתי, "אתה מבטיח שתחזיק בי כעבד‬
‫"ותתייחס אליי טוב מאוד?"‬
‫הוא ענה, "על מה אתה מדבר?"‬
‫עניתי, "כן או לא?"‬
‫ואז הסתכלתי בשלוש הנקודות, כשהוא מקליד,‬
‫מקליד,‬
‫מקליד.‬
‫ואז הוא התקשר אליי.‬
‫אמרתי, "מה המצב?"‬ ‫הוא ענה, "על מה אתה מדבר?"‬
‫"מה קורה? מה זאת אומרת, עבדות?"‬
‫אמרתי, "אני רוצה לדעת".‬
‫"אם העבדות תחזור,‬
‫"אתה מבטיח‬ ‫שתחזיק בי כעבד ותתייחס אליי טוב?"‬
‫הוא אמר, "אחי, לא.‬ ‫מה זאת אומרת? העבדות לא תחזור".‬
‫אמרתי, "זה מה שאמרו על 'מכסחי השדים'.‬ ‫תענה לי".‬
‫"האם תחזיק בי כ…"‬
‫הוא אמר, "לא, אחי, לא".‬
‫"בחיים לא הייתי מחזיק בך כעבד."‬
‫"אחי, בחיים לא יהיו לי עבדים,‬ ‫אנשים משועבדים, בעצם."‬
‫"בחיים לא יהיו לי אנשים משועבדים.‬ ‫אני לא חושב שזה נכון."‬
‫אמרתי, "תחסוך ממני את ההתחסדות".‬
‫"אני רוצה לדעת אם תחזיק בי כעבד."‬
‫הוא אמר, "בחיים לא".‬
‫אמרתי, "אה, אוקיי, הבנתי".‬
‫"אז פשוט תיתן לי להיות עבד של מישהו אחר."‬
‫"העבדות חוזרת, תופסים אותי, מלקים אותי."‬
‫"עכשיו אני ג'נגו ברחובות, הא?"‬
‫"מלקים אותי כי החבר הכי טוב שלי‬ ‫לא השתמש בפריבילגיה הלבנה שלו כדי לעזור‬
‫"ולהפוך אותי לעבד שלו‬ ‫כדי שנוכל לבלות, הא?"‬
‫"אני בשדה. אני יכול להיות איתך בבית,‬ ‫ולשחק פלייסטיישן."‬
‫"נוכל לשחק 'קול אוף דיוטי',‬ ‫בוורדנסק, כמו פעם."‬
‫"אבל לא, אתה רוצה להיות כל כך ווק‬
‫"אז לבן אחר מלקה אותי."‬
‫הוא אמר, "לא".‬ ‫אמרתי, "אתה רוצה שאהיה עבד?"‬
‫"אתה רוצה שילקו אותי, נכון?"‬ ‫הוא אמר, "לא, אוקיי".‬
‫"אוקיי, טוב, אחי."‬
‫"אם העבדות תחזור, כן,‬ ‫אחזיק בך כעבד ואתייחס אליך טוב."‬
‫אמרתי, "א-הא! אז כן היית מחזיק עבדים".‬
‫"טוב, אני חייב לסיים." הוא אמר, "לא!"‬
‫הוא עדיין לא סלח לי.‬
‫מי תהיו ברגע היסטורי?‬
‫זה הרבה יותר קל כשזה היפותטי.‬
‫כשמתקדמים מתערוכה לתערוכה,‬
‫עוברים בתקופת השיקום,‬
‫ג'ים קרואו,‬
‫מגיעים לתנועה לזכויות האזרח.‬
‫וזה מרשים כשלעצמו,‬
‫אבל בגלל שעכשיו חלפו 60 שנים‬
‫מאז נאום "יש לי חלום",‬
‫הרחיבו את החלק בתערוכה‬
‫לגבי החיים של ד"ר מרטין לותר קינג.‬
‫ורואים את הכתבים שלו,‬
‫המחשבות שלו, היומנים שלו,‬
‫המכתבים שלו לאחרים, המכתבים שלו לציבור,‬
‫ההתכתבות שלו עם חברים שלו,‬
‫ריאיונות, הכול.‬
‫רואים את החיים שלו בפירוט‬ ‫שלדעתי מעטים מאוד מאיתנו ראו.‬
‫ואני לא רוצה לדבר בשם כולם,‬
‫אבל לדעתי,‬ ‫כשמלמדים אותנו על מרטין לותר קינג,‬
‫זו גרסה ממש מעוקרת ורדודה של החיים שלו.‬
‫מבינים? זה נראה פשוט מאוד ובלתי נמנע.‬
‫כשלומדים את הסיפור, אומרים,‬ ‫"היה אדם בשם מרטין לותר קינג".‬
‫"הוא לא אהב מה שקורה, והוא צעד על גשר,‬
‫"היה לו חלום והוא חי באושר ועושר."‬
‫"יום מרטין לותר קינג שמח,‬ ‫חמישים אחוזים הנחה על המזרן."‬
‫אבל כשרואים את החיים שלו, זה לא ככה.‬
‫באמת, כשאנשים מדברים על זה,‬ ‫אומרים "יום מרטין לותר קינג שמח!"‬
‫זה כמעט נשמע כמו סרט של דיסני.‬ ‫יש לזה אותה עלילה כמו סרט של דיסני.‬
‫"הקיץ, אדם אחד,‬
‫"חלום אחד שינה את העולם.‬
‫"'יש לי חלום.'‬
‫"טימות'י שאלאמה הוא מרטין לותר קינג.‬
‫"רק בדיסני פלוס."‬
‫זו התחושה.‬
‫אבל כשרואים את החיים שלו,‬
‫אני מתכוון לפרטים הקטנים והיומיומיים.‬
‫הדברים שהוא ואנשים סביבו חוו.‬
‫הוא נעצר בערך 29 פעמים‬
‫בתקופה של ארבע שנים.‬
‫האשמות מומצאות.‬
‫לפעמים השאירו אותו בתא הכלא לבד,‬
‫לא קיבל אוכל, לא קיבל שיחת טלפון, כלום.‬
‫לפעמים הכו אותו, לפעמים הם…‬
‫רואים את החיים שלו בפירוט.‬
‫גרשו אותו מעיירות.‬
‫הממשלה הפדרלית רדפה אותו.‬
‫ג'יי אדגר הובר בעצמו, ראש האף-בי-איי,‬
‫הגדיר את מרטין לותר קינג‬ ‫בתור האדם הכי מסוכן באמריקה.‬
‫ואז האף-בי-איי יצא במבצע כדי להרוס אותו.‬
‫הם ניסו להרוס את יחסי החברות והעבודה שלו.‬
‫הדבר הכי זדוני שעשו היה לצותת לו לטלפונים,‬
‫והם גילו שיש לו רומן.‬
‫הם התקשרו לאשתו,‬ ‫קורטה סקוט קינג, והם הלשינו עליו‬
‫כי הם חשבו שזה יהרוס את הנישואים שלו‬
‫ויהרוס את התנועה.‬
‫כן.‬
‫האף-בי-איי ניסו‬
‫לחשוף רכילות על מרטין לותר קינג.‬
‫זה לגמרי משנה את התדמית של הארגון.‬
‫נכון? האף-בי-איי נראים כל כך רציניים.‬
‫עכשיו אתם רואים את זה באמת.‬
‫הם בבניין ג'יי אדגר הובר בבוקר.‬
‫"על מה אתה עובד, קוואלסקי?"‬ ‫"אכיפת חוקי סמים, אדוני."‬
‫"ואתה?"‬
‫"פלילים, התמקדות בפיננסים."‬
‫"ואתה?" "דרמה!"‬
‫רואים כל מה שקרה למרטין לותר קינג, הכול.‬
‫חלק מזה פנימי כי כתב על זה,‬ ‫חלק חיצוני כי אנשים היו עדים.‬
‫אחד הקטעים שממש מתאר איך היה אז‬ ‫הוא תקופה של ארבע שנים‬
‫שבה ד"ר קינג ושחורים אחרים ניסו לקבל שירות‬
‫במסעדות שהפרידו שחורים‬
‫ולא אפשרו להם לקבל אוכל.‬
‫הם היו נכנסים למסעדה,‬ ‫הם היו מתיישבים, לבושים בהידור‬
‫והיו מונעים מהם שירות.‬
‫היו זורקים אותם,‬ ‫היו מקללים אותם, יורקים עליהם.‬
‫הרבה פעמים היו מכים אותם.‬
‫היו יוצאים עם זעזוע מוח, דימום.‬
‫הם היו הולכים הביתה, מתנקים וחוזרים שוב.‬
‫הולכים הביתה, מתנקים וחוזרים שוב.‬
‫עכשיו אנחנו אומרים,‬ ‫"הם עשו את הדבר הנכון. תראו איך זה נגמר".‬
‫כן, אבל כשקוראים על החיים שלו,‬ ‫אומרים, "זה לא היה בלתי נמנע".‬
‫לא הייתה ערובה שזה יעבוד.‬
‫לא היה סימן שזה עובד.‬
‫ועדיין, הם התמידו.‬
‫וכשהסתכלתי על החיים שלו‬ ‫וקראתי את הכתבים שלו,‬
‫חשבתי, "היה רגע שבו הוא התחרט?"‬
‫האם היה רגע שבו הוא התחרט על מה שעבר,‬
‫מה שהוא עושה?‬
‫למשל, כשטעם אוכל של לבנים בפעם הראשונה?‬
‫אתם מבינים, עד אז זה היה תאורטי, נכון?‬
‫שחורים מעולם לא קיבלו שירות.‬
‫הם רק רצו לקבל שירות בעסקים האלה.‬
‫אבל הם מעולם לא אכלו שם.‬
‫הם ישבו ליד הדלפק‬ ‫והבעלים היה אומר, "לעזאזל!"‬
‫"אני לא רוצה פה אנשים כמוך! החוצה!"‬
‫והוא אמר, "אחי, יש לי חלום".‬
‫"יש לי חלום שיום אחד‬ ‫בלי קשר לצבע העור שלנו,‬
‫"כל האנשים יוכלו לשבת פה,‬
‫"אחינו ואחיותינו, שחורים ולבנים,‬
‫"ואמריקה תקיים את הבטחתה‬ ‫שכל האנשים נולדו שווים."‬
‫"יש לי חלום שיום אחד…" "אוי, שתוק כבר!"‬
‫"ניצחת. שינו את החוק. תראה בטלוויזיה."‬
‫"הינה האוכל שלך."‬
‫"תודה רבה."‬
‫"אוי, שיט."‬
‫"עכשיו יש לי חלום חדש."‬
‫"יש לי חלום חדש‬ ‫שיום אחד לבנים יגלו את התבלינים."‬
‫"יש לי חלום שהם כבר לא יחשבו‬ ‫שפלפל שחור הוא תבלין."‬
‫"יש לי חלום שנתאחד‬
‫"ונביס את השד הלבן האמיתי, מיונז."‬
‫דמיינו כמה מביך זה היה.‬
‫כשהם יצאו אחרי הארוחה הראשונה.‬
‫מרטין והחבר'ה שלו הולכים לחניון.‬
‫דממת מוות.‬
‫"בשביל החרא הזה, מרטין?"‬
‫"סליחה, חבר'ה. לא ידעתי."‬
‫"לעזאזל, מרטין!‬ ‫בגללך חטפנו בשביל החרא הזה?"‬
‫"טעמת את האוכל?" "חשבתי הוא טעים."‬
‫"חשבתי שבגלל זה הם חוסמים אותנו. סליחה."‬
‫"מצטער, חבר'ה. טעות שלי."‬
‫"לעזאזל, מרטין.‬ ‫יש לחרא הזה טעם של דיכאון."‬
‫"בשביל החרא הזה נלחמנו?"‬
‫"מצטער, כולם. אפצה אתכם."‬
‫"נעבור במסעדת מזון מהיר בדרך הביתה."‬
‫מי תהיו‬
‫ברגע היסטורי?‬
‫תודה.‬
‫הבעיה הקשה בחיים היא‬
‫שרק כי קורים דברים גדולים‬
‫זה לא אומר שדברים קטנים נפסקים.‬
‫רק כי קורים דברים גדולים‬ ‫זה לא אומר שדברים קטנים נפסקים.‬
‫נכון?‬
‫זו אחת הבעיות הקשות בחיים.‬
‫כמה תשומת לב לתת לדברים הגדולים,‬
‫וכמה להתייחס לדברים הקטנים?‬
‫קיבלתי דוגמה מושלמת לזה.‬
‫ראיתי חילופי דברים אונליין בין שני אנשים.‬
‫מישהו כתב, "סיימתי לימודים,‬ ‫איזו התרגשות, כל הציונים 100,‬
‫"מסיבה בבית שלי, כולם מוזמנים."‬
‫זו היה בצחוק, מן הסתם.‬ ‫באינטרנט, לא כולם מוזמנים.‬
‫אנשים התחילו להעלות פוסטים.‬
‫ואז מישהו אמר בתגובות, "באמת?"‬
‫"עושה מסיבה בזמן כזה?"‬
‫"תקלוט את האווירה.‬ ‫תסתכל סביב. זה הזמן לחגוג?"‬
‫"זה לא הזמן למסיבות."‬
‫ואז זה הפך לוויכוח ענק.‬
‫אדבר בכנות.‬
‫יכולתי להבין את שניהם.‬
‫רגשית, הבנתי.‬
‫מצד אחד, מישהו אמר, "איך אפשר לעשות מסיבה‬
‫"כשאנחנו מרגישים‬ ‫שהעולם כפי שאנחנו מכירים התפורר?"‬
‫"איך אפשר לשמוח‬
‫"כשנדמה שכל נורמה ומוסד שהבנו‬
‫"שמרכיבים את מרקם החברה מתפוררים?"‬
‫"אמון הציבור מתפורר.‬ ‫איך אתה יכול לעשות מסיבה?"‬
‫אבל האדם האחר אומר, "איך אני יכול שלא?"‬
‫"חייתי ועבדתי כל החיים‬ ‫כדי להגיע להישג הזה."‬
‫"סוף סוף השגתי את זה, כנגד כל הסיכויים."‬
‫"אז ברגע הזה אני רוצה ליהנות."‬
‫ושניהם צודקים. נכון?‬
‫שניהם צודקים.‬
‫בכל בית חולים‬
‫יש מחלקה שבה נולד תינוק‬
‫ואחרת שבה מישהו נפטר.‬
‫אושר על חיים חדשים שהתחילו.‬
‫ייאוש על אובדן אדם שתמיד אהבתם.‬
‫אף אחת מהמחלקות לא שגויה.‬
‫אבל במה מתמקדים?‬
‫קיבלתי תשובה עבור עצמי‬ ‫באחד המקומות הכי לא צפויים.‬
‫קראתי ספר.‬
‫אלה היו זיכרונות של חיילים‬ ‫ששירתו במלחמת העולם הראשונה.‬
‫שוחחו עם חיילים משוחררים שהיו שם.‬
‫והספר הזה מתאר את החוויות שלהם.‬
‫הרבה מהם מדברים על לוחמת השוחות,‬
‫שהייתה אחת מצורות הלוחמה‬ ‫הכי נוראיות שבני אדם המציאו.‬
‫זה נמשך שנים.‬
‫החיילים האלה נכנסו ויצאו.‬
‫כל יום היה יכול להיות האחרון שלהם.‬
‫באמצע כל הייאוש הזה,‬
‫היה מכנה משותף אחד שרואים‬ ‫אצל כל חייל שדיברו איתו,‬
‫כמעט כל חייל.‬
‫והוא שהם מצאו אושר בשוחות.‬
‫היו להם רגעים שבהם אירחו משחקי קלפים.‬
‫הם שיחקו.‬
‫היה להם עיתון סטירי שהקימו.‬
‫הם התבדחו על הקצינים‬
‫ועל מה שקורה במלחמה ואחד על השני.‬
‫ואחד הדברים הכי הזויים שקראתי היה‬
‫שהיה יום שבו פרה צעדה לתוך שדה הקרב.‬
‫זה היה בשטח ההפקר.‬
‫היא הייתה בדיוק בין בעלות הברית והציר.‬
‫אז שני הצדדים רצו את הפרה.‬
‫אז הם צעקו לגרמנים.‬
‫הם אמרו, "אנחנו רוצים את הפרה".‬ ‫הגרמנים אמרו, "אנחנו רוצים את הפרה".‬
‫הם הסכימו ואמרו, "נשחק משחק".‬
‫"נשליך מטבעות באוויר, וננסה לירות בהם."‬
‫"מי שיפגע במטבע יקבל את הפרה."‬
‫והחיילים האנגלים ירו במטבע.‬
‫ואז הגרמנים אמרו, "טוב, זכיתם בפרה,‬ ‫"אבל אנחנו רוצים את המטבעות חזרה".‬
‫החייל האנגלי הלך,‬ ‫אסף את המטבעות, "הם יהרגו אותי".‬
‫החזיר אותם לגרמנים ורץ חזרה לשוחות.‬
‫ואז כולם אמרו, "משחק כיפי".‬
‫זה מלא סיפורים.‬
‫היו סיפורים על חיילים‬ ‫ששרים אחד לשני בערב, אקראית.‬
‫הם שרו מעבר לקווי האויב לחיילים האחרים.‬
‫והחיילים האחרים שרו חזרה.‬
‫אתם מדמיינים? אתם בתוך שוחה.‬
‫הרגליים שלכם נרקבות. כולם עייפים, מפוחדים.‬
‫באמצע הכול, פתאום,‬ ‫מישהו מתחיל, "תגידי את…"‬
‫הם מצאו אושר בשוחות.‬
‫זה גרם לי להבין שהם זכרו על מה הם נלחמים.‬
‫הם נלחמו כדי לחיות. לא כדי להילחם.‬
‫אם אתה שוכח בשביל מה אתה נלחם,‬ ‫אין טעם להילחם.‬
‫אתה נלחם כדי להיות מאושר, לגלות את עצמך.‬
‫אתה נלחם כדי לעבור הרפתקאות.‬ ‫אתה נלחם כדי לצחוק.‬
‫אתה לא סתם נלחם כדי להילחם.‬
‫אתה נלחם כדי לחיות.‬
‫רק כי הדבר הגדול קורה,‬
‫זה לא אומר שהקטן מפסיק.‬
‫המטפלת שלי אמרה לי שאני לא בנוי לזוגיות.‬
‫כן.‬
‫בזמן מפגש היא אמרה לי,‬ ‫"טרוור, לדעתי זה כי אתה לא בנוי לזוגיות".‬
‫אמרתי, "כנראה גם את לא אהבת‬ ‫את טקס הגראמי".‬
‫היא אמרה לי את זה בסוף המפגש,‬ ‫ולדעתי זה צריך להיות בלתי חוקי.‬
‫נכון? מטפלים מפילים עליכם פצצה בסוף המפגש‬
‫ומצפים שתחכו.‬
‫"לכן אבא שלך לא יכול היה לאהוב אותך."‬
‫אתם אומרים, "מה?" "נגמר הזמן."‬
‫"נתראה בפעם הבאה." "לא!"‬
‫"לא, הפרק הבא!"‬
‫"אני לא רוצה לחכות שבוע.‬ ‫אני רוצה טיפול נטפליקס, לא אייץ'-בי-או!"‬
‫הייתי צריך לחכות שבועיים, ובמפגש הבא,‬
‫אמרתי, "איפה היינו?"‬
‫"כן, דלגי על התקציר. קדימה."‬
‫היא אמרה, "טרוור,‬ ‫חשבתי עליך ועל מערכות יחסים".‬
‫דיברנו על חוסר היכולת שלי‬ ‫להיות במערכת יחסים לטווח ארוך.‬
‫ניסיתי להבין למה, ונכנסנו לזה.‬
‫היא אמרה,‬ ‫"לדעתי זה כי אתה לא בנוי לזוגיות".‬
‫ואז היא פירטה. היא אמרה, "יש כמה סיבות".‬
‫"לדעתי אתה עובד יותר מדי."‬
‫"אתה אוהב את העבודה שלך,‬ ‫אבל עובד יותר מדי והאיזון לא טוב."‬
‫היא אמרה, "אתה גם יותר מדי בנסיעות,‬
‫"וחיוני להיות באותו מקום‬ ‫כדי לבנות קשר חזק."‬
‫"אבל בכנות, הסיבות האלה זניחות."‬
‫כן? הבעיה האמיתית שיש לי‬
‫היא, לפי המטפלת שלי,‬
‫שאני לא מסוגל‬
‫לא לומר מה שעובר לי בראש.‬
‫והיא לימדה אותי שאחד המפתחות‬
‫לקשר ארוך ומוצלח‬
‫הוא לדעת מתי לחשוב‬
‫ומתי לדבר.‬
‫כן.‬
‫אמרתי, "זו לא בעיה אצלי".‬
‫היא אמרה, "לא, טרוור,‬ ‫הרבה פעמים עולות לך מחשבות,‬
‫"ואתה מיד אומר אותן."‬
‫"עולה לך מחשבה והיא יוצאת לך מהפה."‬
‫וטראמפ אמר, "תראי לו מה זה".‬
‫אמרתי, "לא יודע.‬ ‫לא נראה לי שזו בעיה אצלי".‬
‫היא אמרה, "לא, רשמתי. רגע. רשמתי".‬
‫היא אמרה, "בוא נעבור על דוגמאות".‬
‫והייתה דוגמה אחת שבאמת, כן…‬
‫היא צדקה.‬
‫זה קרה עם חברה שלי לשעבר.‬
‫זה היה הסדק שהוביל לסוף הקשר, באמת.‬
‫זה לא היה הרגע, אבל הסדק הזה גרם לתוצאה.‬
‫התכוננו ללכת לישון.‬
‫זה היה לילה רגיל,‬
‫צחצחנו שיניים, נכנסנו למיטה.‬
‫לפני שכיבינו את האור, התחלנו לדבר,‬
‫והיה לנו ממש נעים.‬
‫מכירים את הרגעים האלה עם האדם שאתם אוהבים,‬
‫ואתם מוצאים את עצמכם נשאבים‬ ‫לתוך סיפורים שמעולם לא סיפרתם‬
‫ורגשות, ואתם צוחקים.‬
‫אתם מרגישים שאתם מתאהבים עוד יותר.‬
‫היינו עם הראש על הכריות, מביטים אחד בשני,‬
‫והיא בהתה בי.‬
‫פתאום היא אמרה, "היי,‬
‫"אפשר לשאול משהו?"‬
‫אמרתי, "כן".‬
‫"כן, בטח."‬
‫היא אמרה,‬
‫"אם יכולת לשנות בי דבר אחד,‬
‫"מה היית משנה?"‬
‫מאז למדתי…‬
‫שיש תשובה נכונה לשאלה הזו.‬
‫וכן, תשובה נכונה אחת.‬
‫לא משנה כמה ייחודי הקשר,‬
‫אם אתם רוצים לנצח בשעשועון הזה,‬
‫התשובה שתיתנו, אם תשאל אתכם,‬
‫אם יש אישה והיא שואלת,‬
‫"אם יש דבר אחד שתוכל לשנות, מה תשנה?"‬
‫התשובה הנכונה היא, "כלום".‬
‫חבל שלא הייתם איתי באותו לילה.‬
‫כן.‬
‫התשובה הנכונה היא, "כלום".‬
‫תגידו, "כלום, מותק".‬
‫"לא הייתי משנה בך כלום‬
‫"כי כל מה שאת הופך אותך למושלמת עבורי."‬
‫"אם בכלל… אפשר לדבר בכנות?"‬
‫"הייתי משנה את עצמי."‬
‫"הייתי משנה את עצמי‬
‫"כדי שאוכל לקבל טוב יותר‬ ‫את האהבה שאת נותנת לי בחופשיות."‬
‫"זה מה שהייתי משנה."‬
‫זו התשובה הלא מקוצרת, אם תרצו להשתמש בה.‬
‫כן.‬
‫זה לא מה שעניתי.‬
‫לא. אמרתי מה שעבר לי בראש.‬
‫היא הסתכלה בי ואמרה,‬
‫"אם היית יכול לשנות בי דבר אחד,‬
‫"מה היית משנה?"‬
‫ואני אמרתי, "אה, דבר אחד".‬
‫"דבר אחד."‬
‫"אה, דבר אחד."‬
‫"ואו, זה קשה. דבר אחד."‬
‫"רק אחד."‬
‫"טוב, תני לי לחשוב. רגע. תני לחשוב."‬
‫"אם זה רק דבר אחד, מה הייתי משנה?"‬
‫"מה הייתי משנה? אוקיי. נראה לי שאני יודע."‬
‫"אם הייתי יכול לשנות בך רק דבר אחד,‬
‫"הייתי משנה את איך שאת מתקשרת‬
‫"בזמן סקס."‬
‫והיא אמרה, "מה?"‬
‫כן, ומשם זה החמיר.‬
‫אני יודע שטעיתי, אז בבקשה אל תשפטו אותי.‬
‫אני יודע שטעיתי, ואני עובד על זה.‬
‫אסביר לכם מה עבר לי בראש.‬
‫מה שקרה באותו לילה, קודם כל,‬ ‫חשבתי שזו שאלה אמיתית. טוב?‬
‫שנית,‬
‫ניסיתי להביע רגש שהיה לי,‬
‫והרגש הזה היה בלבול‬
‫שחוויתי הרבה פעמים, ולפעמים תסכול‬
‫כשהחברה שלי ואני היינו אינטימיים.‬
‫היינו במצב אינטימי, והיא הייתה אומרת…‬
‫אני לא מנסה להיות גס.‬
‫היא הייתה אומרת, "אני תכף גומרת". טוב?‬
‫וזה, גבירותיי, המשפט הכי טוב‬ ‫שאפשר להגיד לגבר, תמיד.‬
‫אין משהו שגבר רוצה לשמוע יותר בחיים‬ ‫מאשר המשפט הזה.‬
‫אתן אומרות את זה‬ ‫ואנחנו מגיעים לפסגת הגבריות.‬
‫הצלחנו. הגענו.‬
‫אתן אומרות את זה,‬ ‫ואנחנו חושבים, "אני טרזן".‬
‫זהו.‬
‫זה כל כך עוצמתי עבורנו, בנות,‬
‫שנגיע לרמה בגבריות שלנו‬
‫שאפילו לא ידענו שיש לנו.‬
‫כשאתן אומרות את זה, אנחנו מתחזקים.‬
‫נתגבר על דברים שלא יכולנו.‬ ‫העייפות שלנו נעלמת.‬
‫כן, אנחנו שוכחים שהשריר נתפס.‬
‫בכל מצב,‬
‫לפעמים קשה לנשום.‬
‫לפעמים האף חסום, ו…‬
‫ומה שאנחנו עושים אז‬ ‫הוא שאנחנו חיים מנשימה לנשימה.‬
‫אז אנחנו נותנים עבודה,‬
‫ואז נגמר לנו האוויר,‬ ‫כמו לווייתן שעולה לפני הים,‬
‫נעלה,‬
‫ואז נצלול חזרה למעמקי העונג שלכן.‬
‫זה בסדר.‬
‫זה קצב שכל גבר קלט בעצמו, טוב?‬
‫אבל בנות, תבינו שאנחנו חיים מנשימה לנשימה.‬
‫וכשאתן אומרות, "אני תכף גומרת",‬
‫אנחנו חושבים, "זה לא הזמן לנשום".‬
‫"זה הייעוד שלי."‬
‫"יש לי נשימה אחת, ואשתמש בה היטב."‬
‫אז אנחנו עוצרים נשימה, וממשיכים,‬
‫ממשיכים, ממשיכים,‬
‫ואנחנו מנסים להביא אתכן לשם.‬
‫מה שלא ידעתי בזמנו הוא‬ ‫שכשהאקסית שלי אמרה את המשפט,‬
‫"אני תכף גומרת",‬
‫היא בעצם התכוונה,‬
‫"מה שאתה עושה לי הוא מענג מאוד,‬
‫"והייתי רוצה שתמשיך."‬
‫"תמשיך בבקשה בדיוק עם מה שאתה עושה עכשיו‬
‫"באותו קצב, ועדיף באותה רמת לחץ."‬
‫"אל תתלהב כי אמרתי את המשפט."‬
‫"אל תנסה לגוון."‬
‫"פשוט עשה בדיוק מה שאתה עושה עכשיו‬
‫"כי אתה בכיוון הנכון."‬
‫"אתה מסוגל, אלוף. תמשיך."‬
‫"קודם התפזרת, אבל זהו זה."‬
‫"אם תעשה את זה, יש סיכוי טוב‬
‫"שאגיע לאורגזמה."‬
‫"אז תמשיך, חבוב. אתה מסוגל."‬
‫"אני מאמינה בך. אתה מתחמם."‬
‫לזה היא התכוונה.‬
‫אבל תבינו שזה מבלבל.‬
‫זה מבלבל, בנות, כי אתן אומרות את זה.‬
‫"אני תכף גומרת."‬
‫אני מבין עכשיו, בנים,‬ ‫שכשנשים אומרות, "אני תכף גומרת",‬
‫הן אומרות את זה‬ ‫כמו שמישהו בתחנת אוטובוס אומר,‬
‫"האוטובוס תכף מגיע." נכון?‬
‫הם מתכוונים שאתם במיקום הנכון‬ ‫בשביל שאוטובוס יעבור בדרככם.‬
‫לפה האוטובוס יגיע.‬
‫אבל העיתוי הוא הבעיה.‬
‫העיתוי הוא הדבר שלגביו יש לנו נתק.‬
‫כי, בנות, אנחנו מילוליים מאוד לגבי זה.‬
‫כשנשים אומרות את זה, זה תאורטי.‬
‫"אני תכף גומרת",‬
‫זה רק אומר שזה הכיוון הנכון.‬
‫"תכף" יכול להימשך שלוש דקות.‬
‫היא יכולה לגמור בעוד 15 דקות.‬
‫זה יכול לקרות בזוגיות הבאה שלה.‬
‫אף אחד לא יודע.‬
‫תבינו, בנות, אנחנו לא נושמים.‬
‫אנחנו לא נושמים.‬
‫אנחנו עוצרים את הנשימה. אנחנו על הקצה.‬
‫צריך לנשום כדי לחיות.‬
‫כנראה בגלל זה גברים‬ ‫חיים עשר שנים פחות מנשים,‬
‫בגלל כל הנשימה שהפסדנו בהמתנה שזה יקרה.‬
‫אין בעיה עם זה שזה לא קורה.‬
‫לא ידענו כי אנחנו יותר מילוליים.‬
‫אנחנו יצורים פשוטים, גברים. זה מה יש.‬
‫כמו כלב. "איפה הכדור? הינה הכדור".‬
‫כשגברים אומרים, "אני תכף גומר",‬
‫זה אומר שהגמירה תכף מגיעה.‬
‫הרגע המדובר הגיע, בנות. לזה אני מתכוון.‬
‫כשגבר אומר, "אני תכף גומר",‬
‫זו נקודת הזמן.‬
‫אין אחרת.‬
‫אי אפשר לצאת לפרסומות. אי אפשר לעצור.‬
‫הגמירה מתרחשת באותו רגע.‬
‫אי אפשר למצמץ.‬
‫אם תרדו לכביש, האוטובוס ידרוס אתכן.‬
‫האוטובוס שם עכשיו.‬
‫האוטובוס שם ממש עכשיו.‬
‫אתן תגידו, "איפה האוטובוס?" הינה האוטובוס.‬
‫כשהוא אומר, "אני תכף גומר", זהו.‬
‫לפעמים כבר גמרנו. לא אשקר.‬
‫לפעמים זה כבר קרה. אני מדבר בכנות.‬
‫לפעמים זה כבר קרה, וניסינו שלא,‬
‫ואנחנו כמו ילד שמלשין על עצמו.‬
‫פשוט התבלבלנו בזמנים.‬
‫"אימא, אני הולך לשבור משהו במטבח."‬
‫זה כבר שבור.‬
‫בגלל זה הדבר הכי גרוע‬ ‫שאפשר להגיד אז, בנות, זה, "עוד רגע".‬
‫לא, אין עוד רגע!‬
‫הרגע עבר.‬
‫עכשיו הגבריות שלנו התרסקה‬ ‫בגלל המשפט הקטן הזה.‬
‫את אומרת, "עוד רגע".‬
‫ואנחנו מנסים, אבל לא יכולים. זה נגמר.‬
‫זה מתמסמס. אנחנו יודעים את זה.‬
‫אנחנו אומרים, "אני גומר בכל זאת".‬ ‫"מה זאת אומרת?"‬
‫"אני גומר בכל זאת."‬ ‫"אני לא מאמינה שלא תחכה."‬
‫"אני גבר. אני עושה מה שבא לי.‬ ‫את לא יכולה להגיד לי מתי צריך."‬
‫"אז לא אכפת לך ממני?" "לא אכפת לי מ…"‬
‫ובגלל זה אני עדיין רווק.‬
‫די-סי, הייתם מדהימים.‬
‫תודה רבה שבאתם.‬
‫תודה שבאתם.‬
‫שיהיה לכם ערב נפלא.‬
‫לילה טוב.‬
‫תרגום כתוביות: כפיר מי-בר‬