Kako je zvučala telefonom? -Normalno.
Ljubazno čak.
Jesi li siguran da je to dobra ideja?
Nisam. Ali pretpostavljam da je lijepo imati baku. Mislim.
Nikad je nisam imao, tako da ne znam.
Kad sam zatrudnjela, moja baka, mamina mama,
samo me zagrlila, ništa mi nije spočitnula.
A mama je vikala dva dana.
Kul baka je čisto zlato.
Hoćemo li? -Da.
Broj 12.
Razgovarao si s Pawelom? -Ne. Ne javlja mi se na pozive.
Možda bi trebao... -Možda bi trebala razgovarati s Adamom?
LJUBAV JE DOVOLJNA
Dobar dan. -Dobar dan.
Filip Raczynski.
Znam. Uđite.
G. Raczynski, hvala što ste došli. Moj poziv...
Možda vas je iznenadio. -Jest. Zovite me Filip.
A vi, gospođice? -Kiki.
Ja sam... bila sam... Ankina prijateljica.
Dobra gajba.
Došao si s tjelohraniteljem. Bojiš me se?
Bih li trebao?
Moja unuka.
Tako je lijepa.
Da. Zaspala je putem.
Izvolite.
Ne skidajte cipele. Ovo je elegantna kuća.
Izvolite.
Ovo je Filip.
Ovo je...
Kiki.
A ovo je moja unuka Tosia.
Ada. -Filip.
Kiki, bok. -Drago mi je.
Moj muž, Jeremi.
Jerek. Drago mi je.
Naš sin. Hoćeš li se predstaviti? -Kako se zoveš?
Ksawery. -Bok.
I moj brat, Hubert.
Hubert. -Kiki, bok.
Hubert.
Dobro je da ste došli, mama je skuhala toliko hrane...
Neće propasti.
Slatka je. Isti Krzysiek.
Da.
Što ćete popiti? -Huberte!
Tiho, probudit ćeš je. Idemo u radnu sobu.
Čašu vode? -Dajte, ima vina...
Da zatvorim vrata?
Vozim, pa bih radije vodu.
Vino će vas opustiti. -Prestani. S limunom?
Super.
Vino? -Ne, imam Tosiju.
Hvala.
To je sigurno Krzysztof. Hoćeš li mu otvoriti?
Kupila sam Tosiji sitnicu.
Probat će je kad se probudi, ne znam njezinu veličinu.
Sigurno će odgovarati, hvala.
Cijela obitelj je tu.
Možemo li razgovarati? -Razgovaramo.
Radije bih u kuhinji.
Ispričavam se.
Krzysztofa, izgleda, nije obradovao naš posjet.
Takav je, rijetko kad je zadovoljan. -Rekao sam ti da će pošiziti.
Samo brbljaš. -Ne počinji... -Daj.
Proslavimo mamin rođendan lijepo i brzo.
Divno je što ste došli.
Je li bilo gužve na cesti?
Znate kako je u Varšavi. -Da.
Krzysztofe!
Sine, molim te, ostani.
Da smo znali da vam je rođendan, donijeli bismo dar.
Kako biste znali kad niste obitelj?
Vrlo sam sretna što smo se svi danas okupili.
Nadam se da ću ovo češće viđati.
Čemu ovaj cirkus? -Daj.
Želim zahvaliti Filipu što je tako sjajan s Tosijom.
Možda nije najbolji trenutak, ali...
Vjerujem da se trebamo suočiti s teškim situacijama,
a ne gurati glavu u pijesak. Ksawery, prestani lupkati.
U pijesak. Stoga mislim
da bi Krzysztof trebao posvojiti Tosiju.
Ne govori mi što da radim. -Krzysiek.
Koji kurac si joj rekla? -Krzysiek...
Ohladi malo.
Ksawery, uzmi moj telefon i idi gledati nešto u drugoj sobi.
Dijete treba obitelj.
Tosia ima obitelj.
Bio sam jasan, ne želim to dijete. -"Ne želim to dijete."
Odrastao čovjek treba biti odgovoran.
Možda jednostavno nisam.
Tko je kriv za to? -Mogu li pogađati?
Ja? -Ne znam.
Ali moguće je.
Brak je protuotrov za takve gluposti.
Ljudi se vjenčaju i imaju djecu.
Ne kao sada: otvorene veze, samohrane majke, samoubojstva.
U tvojoj glavi je sve povezano. Samaštvo vodi do samoubojstva.
Je li i globalno zatopljenje tu negdje? -Jer se sve vrti oko zabave, zar ne?
"Radi što želiš." -Možda da prestaneš piti.
Brineš se za mene? -Da!
Nisam te dugo vidio trijeznu.
U redu.
Sretan? -Sjajno, mama.
Sjajno, kao uvijek. Hvala.
Neće ostati mrlja.
Ne bi trebala imati ni psa.
A kamoli djecu.
Natoči mi.
Je li ti ikada išta nedostajalo? -Jest.
Ti.
Bio sam dijete s ključem oko vrata. Uvijek si bila na poslu,
a onda si bila bijesna jer si se morala brinuti za nas. Ili za kuću.
Nisi fer. -Nisam?
Jesi li znala da se Ada rezala?
Jesi li? Ili nisi?
U redu, Kiki...
Idemo. -Ali zašto? Sjednite.
Govorimo o obiteljskim stvarima kao obitelj.
Sjedni.
Nisi bio jedino dijete čiji su roditelji radili.
Svaka obitelj ima svoje probleme!
Nismo disfunkcionalni... -Ali jesmo.
Nazovimo stvari pravim imenom. Disfunkcionalni smo!
Moje najljepše uspomene iz djetinjstva su s bebisitericom iz susjedstva.
Najbolje uspomene iz djetinjstva, sa strancem!
Dosta!
Sjećaš se kako nas je pljuskala?
Kako je ono išlo?
"Tko traži vraga, nađe i batinu." -Zaboga, prestani!
Ado, prestani cmizdriti.
Nismo bili sretni, mama.
Krzysiek... Jesi li glup?
Tko je danas sretan? Je li itko ovdje sretan?
To se zove "život". -To nije život. Ne bi trebao biti.
A brak nije prokleti čarobni lijek.
Jest! To je odgovornost!
Oženiš se i imaš djecu.
Jesi li se pitala bi li bila dobra majka?
Ili želiš li imati djecu?
Ne voliš ni svojeg unuka! A ja sam baš kao ti
jer nikad u životu nisam nikoga volio!
Protratila sam svoje najbolje godine na vas. Tvoj otac i ja...
Ubaci i tatu u tu lijepu sliku savršene obitelji!
Otac!
Uvijek ste se svađali.
Svi parovi se svađaju, jednostavno je tako.
A "tiha misa"?
Kad si se durila? I nisi htjela kupovati namirnice?
Nije bilo ništa za jesti i morao sam tražiti novac od tate
da kupim jebenu hranu za kuću?
Kad bi se vratio kući, bojali smo se da ćete se opet početi svađati
i da opet s nama neće razgovarati dva tjedna!
Potpuno nas ignorirati! -Nije bio savršen, ali mu je bilo stalo!
Stalo?! Na njegov sjebani način!
Ignorirajući Adu i tretirajući njega kao debila
jer nije dobivao čiste petice.
Raj na zemlji!
Htio je da budete odgovorni odrasli!
Odgovorni?
Tako malo dijete?! Toliko sam bio velik!
Odgovoran za vas dvoje da se volite,
a ne da se svađate
i da razgovarate jedno s drugim kao ljudska bića!
Dragi moj Filipe,
nitko ne očekuje od tebe da snosiš toliku odgovornost,
pa će se Krzysztof brinuti za svoju kćer.
Pusi to vino. -Samo sam zabrinuta za Tosiju.
Mlad si, život je pred tobom...
Prestani. -Ne razgovaram s tobom.
Djetetu je potrebna ljubav.
I za razliku od nas, on je voli. -Ali on je peder.
Žalim te, mama.
Ali pečenje je bilo dobro, zar ne?
Možda je čudno ali...
Žao mi je Olge. -Meni nije.
Nismo trebali ići onamo.
Želiš malo na ruku?
Nemoj to jesti!
Ostavio si Tosijine darove.
Naš prvi susret nije baš dobro prošao.
Želite reći da će ih biti još?
Sada smo obitelj. -Obitelj dobro izgleda na slikama.
Bolje je biti u sredini inače te odrežu. Mogu li ući?
Izvolite.
Hej, malena!
Zdravo! -Želite li nešto popiti?
Da. -Što?
Može voda.
Ajoj!
Što imaš tu?
Tosia, pogledaj.
Vidi što ti je baka donijela.
Vidi, kakva lijepa haljina.
Za princezu.
Mineralna, iz hladnjaka. -Što se može.
Hoćeš li je probati? Dođi ovamo...
S limunom? -Da, molim.
Hoćeš li ugoditi baki i probati haljinu?
Vrijeme je da polako idemo na spavanje.
Posliie će biti princeza, sad joj je vrijeme za spavanje.
Ne možemo napraviti iznimku za baku?
Kad je riječ o spavanju, nema iznimki.
Razumijem.
Doviđenja, malena. Doviđenja.
Što je ovo bilo?
Pozvali ste nas k sebi, došli ste ovdje, nazivate se bakom...
I jesam joj baka. -Da više niste dolazili.
Podnijela sam zahtjev za Tosijino posvojenje.
Nadam se da razumijete.
Jesi li znao?
Što?
Tvoja majka je došla k meni i rekla da želi posvojiti Tosiju.
Hoćeš li nešto reći? -Uđi.
Jesi li znao?
Nisam. -Ne može to učiniti.
Razumijem... -Glupost. Razgovaraj s njom, zabrani joj.
Jebemu!
Najbliži si joj rod, čvrsto ste povezani.
Tosiji si poput oca. To će biti naš argument.
Ako uspijemo dobiti skrbništvo,
imat ćemo velike šanse za posvojenje i roditeljska prava.
Jučer sam vidio Krzysztofovu majku. Tosijinu baku.
Zašto? -Željela je upoznati svoju unuku.
Mogli su uzeti uzorak Tosijina DNK-a. Kanila sam dovesti u pitanje očinstvo.
On joj je biološki otac. -Ne znaš to pouzdano.
Osim toga, dobili bismo na vremenu.
Što je Tosia dulje s tobom, to će vaš odnos postati dublji.
Dokazuješ se kao skrbnik, što otežava da ti je oduzmu.
Nisu uzeli nikakav uzorak.
Sudovi rutinski presuđuju u korist biološkog roditelja.
Nikada nije pokušao stupiti u kontakt s njom.
Mogu reći da ga je Anka držala na distanci jer je htjela dijete za sebe.
A on je patio jer voli svoju kćer. To su samo riječi.
Ali u redu...
Ništa strašno, samo me sljedeći put obavijesti, u redu?
Došla je k meni sinoć. Podnosi zahtjev za Tosijino posvojenje.
Onda smo najebali.
Oprosti, morao sam razbistriti glavu. -U redu je.
Kako je Tosia? -Dobro, spava.
Nikad ti nisam zahvalio za ono što si rekao na autobusnoj stanici.
Kako Tosiji treba otac, a ne pijani ujak.
Uvijek na usluzi.
Što je Tereza rekla?
Da ćemo uništiti vješticu na sudu.
Volim te. Idemo.
Onda? Spremni?
Toliko sam nervozan da ću povratiti. -Uzmi je.
Filipe, moram ti nešto reći.
Znam. -Ne, čekaj...
Adam čeka.
Drago mi je. -Jer...
Što nas Adam čeka. Mogu li uzeti kolica?
Sretno. -Hvala.
Dođi ovamo. -Zašto?
Poslušaj, jebote!
Kao susjed si bio prava gnjavaža.
Jesam li osjetila nešto tvrdo? -Isuse... To je moj mobitel.
Nadam se. -Luda si.
Izgubila si okladu.
Bila sam trijezna? -Duguješ mi stoticu.
Bila sam trijezna? -Ne.
Iskorištavaš ženu pod utjecajem?
O kakvoj je okladi bila riječ?
Na bdijenju. Da će Filip odustati.
Čak i uz najveći stupanj povjerenja u testove,
mišljenje se također temelji na razgovoru.
Testovi se mogu različito tumačiti.
Test temeljen na razgovoru je najmjerodavniji.
G. Filip ima visoku razinu empatije,
iskren je, otvoren i svjestan izazova i odgovornosti.
Dijete je sigurno pod njegovom skrbi i njezine potrebe su zadovoljene.
Nakon detaljnog obilaska i pregleda prostorija,
zaključila sam da je stan čist i uredan,
a dijete ima svoju sobu primjerenu njezinoj dobi.
S obzirom na dob g. Filipa, njegov nedostatak iskustva, bračni status,
unatoč pozitivnim mišljenjima,
smatram da dijete treba smjestiti kod udomitelja.
Časni sude.
Udomiteljski domovi su često
dar s neba za napuštenu ili neželjenu djecu.
Ali kako god ih zvali, to su sirotišta.
Što je važnije: duboka ljubav i veza
ili isprazni klišeji o udomiteljskim domovima,
koje nazivamo "domovima" kako bismo umirili svoju savjest,
jer nikada ne bismo onamo poslali svoju djecu?
Može li netko tko je bio izvan kontrole,
tko voli piti i partijati,
preko noći postati uzor malom djetetu?
Mislimo li da takva osoba može biti dostojan skrbnik?
Može li se netko tko ne zazire od alkohola i bogzna čega još,
brinuti za ranjivo biće?
Pružiti joj sigurnost, skup vrijednosti?
Časni sude, ovaj opis odgovara mnogim obiteljima u ovoj zemlji.
Pivo nakon posla, vino za večeru, bez interesa za djetetove probleme,
vrijeme provedeno u tupom gledanju u telefon ili TV ekran?
Nuklearna obitelj nije savršena!
Barem se ova prostorija ne bi trebala dati zavarati dominantnim stereotipima.
Pogledajmo se u ogledalo i zapitajmo:
ne zanemarujemo li i sami katkad vlastitu djecu?
On je gay. -Časni sude.
Odvjetniče,
molim vas da uputite svoju klijenticu
o pravilima na sudu. -Naravno, ispričavam se.
Jeste li homoseksualac? -Upravo sam to rekla.
To nije predmet ovog slučaja. Odvjetniče!
Možete li kontrolirati svoju klijenticu?
Pokušat ću. -Hvala.
Bolje vam je. Moje strpljenje je neizmjerno,
ali ima svoje granice. Molim vas.
Klijentica je jednostavno zabrinuta za budućnost svoje voljene unuke.
Izgubivši sestru, g. Filip se hrabro trudio biti otac,
ali svi znamo da mladost mora doći na svoje.
Ne bi li se starost trebala odmarati? -Odvjetnice.
Samohrani otac nije cjelovit dom. -Ali je dom pun ljubavi.
Olga, majka Tosijina oca, spremna je stvoriti
stabilan, ispunjen, bogat dom pun ljubavi za svoju unuku.
Složit ćete se, odvjetniče, da se ljubav ne može mjeriti bogatstvom?
To je demagogija. -Slažem se.
Oprostite.
Mogu li nešto reći?
A tko ste vi?
Ja sam... bila sam...
Ankina najbolja prijateljica.
Filipove sestre.
Poznajem Filipa otkad su došli u Varšavu.
Ali nije u tome stvar.
Htjela sam reći da...
Ostala sam trudna sa 16 godina.
I nikoga nije bilo briga hoću li pružiti djetetu što mu treba
ili biti dobra majka.
Nije bilo lako.
Ali uspjela sam. I jedno znam.
Sve se svodi na ljubav.
Jednostavno.
Ljubav je najvažnija. -Nije relevantno.
Jest! Jer svi govore o dobru djeteta,
a zar ne vidite da bi on učinio sve za nju?
Bio joj je otac od prvog dana...
U kojem točno svojstvu ova gospođa svjedoči?
Mogu li nastaviti?
Kao što sam rekao, Tosijina baka će joj pružiti stabilno okruženje.
Njezina stabilna obiteljska i materijalna situacija
omogućit će siguran prostor za Tosijin razvoj.
Imate li problema s alkoholom? -Molim?
Pitam ima li problema s alkoholom.
Nije relevantno.
Zanimljivo. Ipak... -Odvjetnice.
Prijeđite na stvar. -Naravno.
Slika koju je prikazao odvjetnik daleko je od stvarnosti.
Imam članak iz novina, citiram: "Pijana majka izgubila sina na plaži."
Zar ćemo vjerovati nekom tabloidu? -Njezin sin je ovdje.
Ostavila ga je na plaži sa šest godina.
Jer ste bili majka alkoholičarka, zar ne?
Onda? -Vidjet ćemo što će psihologinja reći
nakon razgovora s Krzysiekom i njegovom majkom.
Ostanimo optimistični.
Ja...
Sve sam zapisao kako...
Istina, djeca kompliciraju stvari. -Slušaj...
Ne, pričekaj.
Oprosti.
Slušaj me.
Ja...
Stvar je u tome...
Volim te.
Želim da to znaš.
I da su ljudi zajedno, imaju djecu i sretni su.
Kužim, Tosia nije tvoje dijete...
Nemam iskustva s vezama,
ali mislim da ako postoji nešto veliko...
Ako se nešto veliko događa između ljudi...
Nešto dragocjeno, ljubav...
Ako ima ljubavi, onda se za to vrijedi boriti. Tako ja mislim.
U redu.
Filipe.
Nosiš moju majicu?
Jer miriše na tebe.
Bit ću slobodan u 23 h.
Mogu li svratiti?
Možda budem spavao.
Možda bude malo kasno.
Ništa ne kužiš, zar ne?
Ništa ti ne stvara nervozu.
Moja bezbrižna bundevica.
Tako je.
S tobom razgovaram.
Sviđa li ti se jaje?
U redu je.
Trenutak poslije, tvoja mama je slomila ruku.
Alkohol i veranje po drveću nikad nisu dobra ideja.
Pogledaj, nas troje.
Dobro nam ide.
Rublje se ne usmrdi, bacamo smeće.
Zar ne?
Tosia nije gladna.
Jede povrće.
Trudimo se koliko možemo.
Ovdje.
Uđite, molim vas.
Saznat ćemo uskoro.
MEDIATRANSLATIONS