Hej, Kiki!
Možeš li da preuzmeš brigu oko Feleka na nekoliko dana?
Pavel i ja idemo na odmor.
Jesi li jela?
Jesam.
Vino za doručak je loša ideja.
Ko mi kaže.
Govorim ti to iz iskustva.
Odjebi.
Gde je Nina?
Kod Adama, treba mi vremena za sebe.
Mogu li nekako da ti pomognem?
Naravno, pomozi mi, molim te.
Ozbiljno, šta mogu da uradim?
Nađi mi tipa koji me neće varati.
Po mogućstvu heteroseksualca.
SAMO LJUBAV
Izvoli, Felek.
Želiš li nešto? -Ne, hvala.
Dođi. Dođi.
Da, Felek može da ostane.
Nisi ljubitelj zahvaljivanja, ali ja sam ti veoma zahvalan.
Nema na čemu.
Odlično.
Neko je kakio. Smem li da joj promenim pelenu? -Naravno.
Dođi...
Sedi.
Možeš li to da obaviš u kupatilu? -Nemoj. Čekaj malo.
Dragi, stan je moj. Umukni.
Možeš li da mi dodaš njene stvari? -Mogu. Obavi šta treba.
Provešćemo vikend s Pavelom. On mi je drag. Veoma.
Molim te, ne pravi dramu, budi dobra kao što ti to znaš:
vesela, nasmejana i bez negodovanja.
Hej! Čuješ li ti mene?
Dobar dan.
Hvala.
Uskoči.
Tošija još nije bila na moru. Htela je s tobom da ide prvi put.
Dakle, to je bila tvoja ideja?
Imamo i iznenađenje za tebe.
Mrzim iznenađenja.
Zar nisi bar malo znatiželjan?
Onda to ne bi bilo iznenađenje.
Istina.
Tamo je jedan restoran s dve Mišlenove zvezdice. -Tačno.
Kažu da je dobar.
Rezervisao si nam sto?
Neverovatan si.
Ovo je naš voz. -Je li sve u redu?
Apsolutno! Ovo je naš voz.
Jeste li slobodni? -Da.
Samo moram da proverim rezervaciju.
Odvešću vas do apartmana i pokazaću vam ga. Pođite za mnom.
Gospođa... -Dobar dan. -Dobar dan. -Zdravo!
Treba li vam pomoć? -Ne, ja ću ovo uzeti.
Ovde je restoran,
a levo je spa centar. Koristite ga kad god želite.
Super!
Plaža je samo nekoliko koraka u onom smeru.
Pogledaj koliko drveća!
Drveće je genijalno. Kako je visoko!
Eno mora!
Lepo! Sjajan izbor!
Čokolade za romantiku...
Šta sledi? -Šta god ti želiš.
Pozdrav.
Izvinjavam se.
Nešto nije u redu? -Sve je u redu, ali...
Gde želite da ovo stavim? -Ovde.
Treba li vam pomoć? -Ne. -Sve je u redu. -Želim vam lep dan.
Hvala.
Prelepo je. Ne zaboravi to.
Idemo na plažu? -Na plažu?
Znaš li da plivaš? -Znam. -To je dobro.
Dakle? -Samo sam pitao! -Vidim ti izraz lica. -Koji izraz?
Nešto smišljaš. -Ništa ne smišljam.
Dakle... -Pa dobro...
Sećaš li se svog sna o letenju? -Da.
Danas je vreme savršeno. Totalno ćeš se uživeti. -U šta ću se uživeti?
Kajtsurfing. -Kajtsurfing?!
Jesi li ikad pokušao? -Nisam, ali... -Samo ti, sunce i more.
Šta?
Dođi ovamo.
Zašto. -Samo dođi.
Stavio si moj parfem?
Želim da mirišem poput tebe.
Nikad nikog nije doveo ovamo.
Ne znam čime to zaslužujem.
Jesi li spreman da poletiš? -Imam li izbora? -Nemaš!
Šta to imaš?
Ogladneo sam uz tebe.
Trebalo bi da se osećam krivim?
Ne. Želim i sutra da ogladnim.
U redu, u redu...
Uvek se smrzne!
Ekipo, pomozite Agi.
U redu... Slušajte...
Pogledajte! Zar nije prelepo? -Već sad želim ovamo da se vratim.
Mama!
Pozdrav! -Pozdrav.
Devojke... -Momci, požurite!
Koji je broj sobe? -Mama!
Koja je soba? -Mi smo u sobi broj pet. -Ti si s devojkama.
Tata na godišnjem uvek postaje energičan.
Kakva gomila...
Samo ljudi. -Istina.
Jesi li video kako su nas gledali? -Kako?
Ne nerviraj se. -U redu. Želiš li nešto?
Unutra. -Sedimo s ostalima.
Ne želim na sunce. -Samo mi, molim te, donesi vode.
Oprosti.
Izvinio sam vam se.
Čuo sam vas.
Dobro.
Imam nešto za tebe.
Izvoli.
Pozdrav, komšije. Ja sam Aga.
Pavel. Pozdrav. -Filip. -Preslatka devojčica.
Idemo na plažu. Želite li s nama? Deca mogu zajedno da se igraju
ako vaše žene nemaju druge planove. -Nemamo žene. Nas dvojica smo sami.
Odnosno, nas troje. -U redu.
Poziv i dalje važi.
Uživajte. Vidimo se.
Fina je, zar ne?
Jeste.
Dodaj mi loptu! -Ovamo mi je dodaj!
Hej! Uhvati loptu!
Dakle?
Čuj, vreme joj je za spavanje. Trebalo bi da je odvedem u krevet.
Sada? -Da. -Ako ne uradim to sad, kasnije će biti nemoguća.
Zar ne može ovde da spava? -Previše je glasno.
Zadremaće na pet minuta, a onda će nam kasnije priuštiti pakao.
Slobodno ti ostani. -Neću, idem s tobom.
Hej! Pazite! -U redu. Možete li da nam je dodate?
Mogli ste da pogodite dete. -Ali nismo.
Tebi je to smešno? -Čoveče...
Sve je u redu! -Idemo.
Dobaci nam loptu, stari.
Sve je u redu!
Taksi.
U redu, shvatam.
Čemu trud? Možda možemo da ostanemo ovde.
Zar ne vidiš da radim na tome?
Vidim.
Dođi. Gde ti je haljina?
Jesi li video njenu haljinu? -Nisam.
To je vozač. Idem da ga zamolim da nas čeka.
Odlično. Strpi se sekundicu.
Silazim. -Hajde!
Oprostite. Sići će brzo.
Hvala. -Hvala.
Dakle? -Čoveče...
Čekaj...
Voliš li jastoge?
Nikad ga nisam jeo. -Nisi? -Ne.
Ja sam ga jeo samo jednom tako da...
To je mus.
Šta ćeš da naručiš?
Polako... Hej...
Možda rebarca i piletinu "Kijev".
I mus.
Hej, Tošija...
U redu je...
Hej...
Nemam više kukuruznih pahuljica.
Dobro...
Idem da je umirim.
U redu.
Dakle... -Naruči bilo šta pa ćemo podeliti. -Može.
Sve imam ovde.
Tvoja omiljena.
Roze paradajz punjen pana kotom s juzuom.
Seckani paradajz volovsko srce glaziran medom i sosom od soje.
Cvet slatkog alisuma...
Dobro je...
Dođi...
Dođi, hrana je servirana.
Čuj...
Počni da jedeš, doći ću za minut.
Hej... -Neće valjati kad se ohladi.
Daj mi sekund! -U redu. -Odmah dolazim.
Hej...
Navali.
Jedi, ja ću je ljuljati.
Idem sad ja da pojedem svoje? -Može. Idi.
Možete li da ugasite muziku? -Naravno.
Nećeš više dobiti koka-kolu. -Živeo prvi dan godišnjeg!
I svi sledeći. -Upravo tako!
Zdravo. -Pridružite nam se, noć je još mlada.
Hvala, možda nekom drugom prilikom.
Imamo svinjetinu, kobasice i nešto za vegance. -Kaže se vegane. -Svejedno.
Moramo da je stavimo da spava. -Kako se zove? -Antonina.
Idemo? -Da. Hvala.
Prvo jedite, a onda se zahvaljujte. Dođite! -Kasno je.
Oprostite.
Svejedno hvala.
Da mi je znati koji je od njih mama.
Prestani!
Šta si rekao?
Ništa. -Pitaj pa ću ti reći.
Ništa nije rekao. Ne znaš da prihvatiš šalu?
Vaše šale mi nisu smešne. -Nije vredno.
Zanima te koji je od nas dvojice mama?
Pokazaću ti.
Smiri se! -Šta to...
Ubiću ga! -Polako!
Smiri se!
Jesi li lud? -Slušaj ženu, pederu! -Umuknite! Momci...
Izvinjavam se.
Platićemo vam štetu.
Ne treba nam tvoj novac, govnaru. -Naravno. Oprostite.
Momci, idite da spavate.
Hvala.
Dobar ste posao obavili. -Razmišljaj! -Šta je vama?!
Nećeš da uđeš? -Ne.
To nije bilo potrebno. -Ma daj...
Ne mislim na one idiote već na izvinjenje njima.
Mrzim taj deo sebe. -Nisi to morao da radiš.
Znam.
Shvatam da je Tošija tvoj prioritet.
Svestan sam toga,
ali u restoranu sam se loše osećao.
Kad god pokušam da te dodirnem, ti... -Oprosti, ne ludujem za kotletima,
ali to je zato što imam dete.
Da nema nje, verovatno bih te pojebao i zaboravio kako izgledaš
jer bih bio na drogama.
Ne možeš to da znaš. -Mogu. -Čekaj... -Ne prekidaj me.
Zahvaljujući Tošiji, ovo nije veza za jednu noć.
Dakle... Ili ćeš to razumeti
i prilagoditi se
ili ćeš morati da odeš.
Žao mi je što sam protraćio tvoje vreme.
Hej. Šta ima?
Hoćeš li da dođeš po mene?
Šta? -Molim te.
Reci mi gde si.
Šta se dogodilo?
Hej, malena.
Idi da se odmoriš. Mi ćemo ostati s njom.
Ne treba, spremiću stvari, platiti račun pa možemo da krenemo.
U redu. -Uzmi je.
Želim da platim sobu broj osam.
Već je plaćeno.
U redu.
Dobro. Doviđenja. -Doviđenja.
Čujte, staćemo kod mog oca. On radi ovde u blizini.
U redu. -Može. -Hvala.
Znam zašto me je Pavel ostavio, možda ću saznati zašto me je tata ostavio.
Je li neko za sladoled? -Ja ne. -Ne, hvala.
On radi tu? -Da.
Ne tiče me se to, ali zašto mu to treba?
Želi da složi svoj život.
Mislim da je to već uradio.
Brzinski. Zar ne?
Tek nakon tri godine sam prihvatila roditeljsku ulogu.
Tebi je trebalo još i duže. -Da, ali imali smo 16 godina.
Bili smo potpuno nezreli, nismo imali pojma šta znači roditeljstvo.
Šta?
Samo...
Baš ništa.
Setila sam se kad sam ti rekla da sam trudna.
Pobledeo si i počeo da se treseš. -Iznenadila si me.
Umalo si se usrao u gaće.
Istina.
Zato si ti bila super hrabra.
Ne znam baš...
Bila si i vrlo seksi.
Baš kao i sad.
Nemoj. -Šta?
Ne dodiruj mi kosu, ne govori mi da sam seksi.
Ali mi smo dobar par. Znam da si i ti to osećala.
Znaš šta sam osećala? -Nisam mislio tako. -Neću da pomislim šta si mislio.
Čitav život ispunjavam očekivanja.
Iščekujem da me neko nežno voli
pa da mu poletim, čim pucne prstima, kao neki glupi noćni leptir.
Pun mi je kofer toga. -Zašto se zbog toga izjedaš? -Ne znam.
Vidim kako se Filip menja i ja...
To želim za sebe. -U redu.
Samo želim da znaš... -Ne.
Želim da ti kažem... -Ne! -Moram...
Sranje.
Volim te, Kiki.
Mnogo te volim.
Jebeno te mnogo volim.
Kako je prošlo?
Sladoled je dobar.
Jeste li razgovarali? -Nismo.
Ima vrlo dlakave uši.
Možemo li da krenemo? -Da.
MEDIATRANSLATIONS