Hej, Kiki.
Lahko nekaj dni skrbiš za Feleka?
S Pawlom greva na dopust.
Si jedla?
Sem.
Vino za zajtrk ni dobra zamisel.
Pravi se oglaša.
Iz izkušenj govorim.
Odjebi.
Kje je Nina?
Pri Adamu, potrebujem čas zase.
Ti lahko kako pomagam?
Ja, seveda, prosim.
Resno. Kaj lahko naredim?
Najdi mi tipa, ki me ne bo varal.
Po možnosti heteroseksualca.
LJUBEZEN JE DOVOLJ
Izvoli, Felek.
Bi kaj? -Ne, hvala.
Pridi. Pridi.
Ja, Felek lahko ostane.
Vem, da nisi ljubitelj zahval, ampak jaz sem ti zelo hvaležen.
Ni za kaj.
Odlično.
Nekdo je kakal. Jo lahko previjem? -Seveda.
Pridi...
Sedi.
Lahko to narediš v kopalnici? -Ne. Čakaj malo.
Ljubček, stanovanje je moje. Tiho.
Mi daš njene stvari? -Ja. Naredi, kar je treba.
Za vikend bova s Pawlom. Všeč mi je. Zelo.
Prosim, brez drame. Bodi pridna, kot znaš biti.
Vesela, nasmejana, brez pritoževanja.
Hej. Me poslušaš?
Dober dan.
Hvala.
Skoči noter.
Tosia še ni bila na morju. Prvič je hotela iti s tabo.
Je bila to torej tvoja zamisel?
Imava še presenečenje zate.
Sovražim presenečenja.
Nisi vsaj malo radoveden?
Potem to ne bi bilo presenečenje.
To je res.
Tam je restavracija z dvema Michelinovima zvezdicama. -Drži.
Pravijo, da je dobra.
Si rezerviral mizo?
Neverjeten si.
To je naš vlak. -Je vse v redu?
Seveda. To je naš vlak.
Ste prosti? -Ja.
Samo rezervacijo moram preveriti.
Peljala vas bom do apartmaja in vam vse razkazala. Kar za mano.
Gospa... -Dober dan. -Dober dan. -Živjo.
Potrebujete pomoč? -Ne, bom jaz.
Tukaj je restavracija,
na levi pa spa. Uporabljata ga lahko kadarkoli.
Super.
Plaža je le nekaj korakov v tisti smeri.
Poglej, koliko dreves.
Drevesa so super. Zelo visoka so.
Poglej, morje!
Krasno. Super izbira.
Čokolada, romantično...
Kaj sledi? -Kar boš hotel.
Pozdravljeni.
Se opravičujem.
Je kaj narobe? -Vse je v redu, samo...
Kam dam to? -Sem.
Potrebujete pomoč? -Ne. -Vse je v redu. -Lep dan želim.
Hvala.
Krasno je. Ne pozabi na to.
Gremo na plažo? -Na plažo?
Znaš plavati? -Znam. -To je dobro.
Torej? -Samo vprašal sem. -Vidim ta izraz. -Kakšen izraz?
Nekaj imaš za bregom. -Nimam.
Torej... -V redu...
Se spomniš svojih sanj o letenju? -Ja.
Danes je popolno vreme. Povsem se boš vživel. -V kaj?
"Kitesurfing". -"Kitesurfing"?
Si kdaj poskusil? -Nisem, ampak... -Samo ti, sonce in morje.
Kaj?
Pridi sem.
Zakaj? -Pridi že.
Je to moj parfum?
Dišati hočem kot ti.
Nikoli ni nikogar pripeljal sem.
Ne vem, s čim sem si to zaslužil.
Si pripravljen na polet? -Imam izbiro? -Ne.
Kaj imaš to?
Ob tebi sem postal lačen.
Bi se moral počutiti krivo?
Ne. Tudi jutri bi rad postal lačen.
Dobro, dobro...
Vedno otrpne!
Družba, pomagajte Agi.
Dobro... Poslušajte...
Poglejte! Ni krasno? -Že zdaj se hočem vrniti.
Mama!
Živjo. -Živjo.
Punce... -Fantje, hitro!
Katera številka sobe je? -Mama!
Katera soba? -Mi smo v številki pet. -Ti si s puncami.
Oče na dopustu vedno postane živahen.
Kakšna množica...
Samo ljudje so. -Res je.
Si videl, kako so naju gledali? -Kako?
Ne razburjaj se. -Dobro. Bi kaj?
Notri. -Sediva k drugim.
Nočem na sonce. -Vodo mi prinesi, prosim.
Oprosti.
Opravičil sem se.
Slišal sem.
Dobro.
Nekaj imam zate.
Izvoli.
Živjo, soseda. Jaz sem Aga.
Pawel. Živjo. -Filip. -Kako luštna punčka.
Na plažo gremo. Greste zraven? Otroci se lahko skupaj igrajo,
če nimata ženi drugih načrtov. -Nimava žene. Sama sva.
Oziroma mi trije smo. -Dobro.
Vabilo še vedno velja.
Uživajte. Se vidimo.
Prijazna je, kaj?
Ja.
Podaj žogo! -Sem jo podaj!
Hej! Ulovi žogo!
Torej?
Poslušaj. Spati bi morala. Moral bi jo nesti v posteljo.
Zdaj? -Ja. Če ne bom šel zdaj, bo pozneje nemogoča.
Ne more tu spati? -Preglasno je.
Zadremala bo za pet minut, potem bo pa peklensko.
Ti kar ostani. -Ne, grem s tabo.
Hej! Pazite! -Dobro. Daste žogo?
Lahko bi zadeli otroka. -Pa ga nismo.
Se ti zdi to smešno? -Presneto...
V redu je. -Gremo.
Daj nam žogo, stari.
Vse je v redu!
Taksi.
Dobro, razumem.
Zakaj trud? Morda lahko ostanemo tu.
Ne vidiš, da se trudim?
Vidim.
Pridi. Kje imaš oblekico?
Si videl njeno oblekico? -Ne.
Voznik je. Bom prosil, naj nas počaka.
Super. Samo sekundo potrpi.
Prihajam. -Dajmo!
Oprostite. Zdaj bo prišel.
Hvala. -Hvala.
Torej? -Presneto...
Čakaj...
Imaš rad jastoga?
Nikoli ga nisem jedel. -Ne? -Ne.
Jaz sem ga enkrat in...
To je "mousse".
Kaj boš?
Počasi... Hej...
Morda rebrca in piščanca po kijevsko.
Pa "mousse".
Hej, Tosia...
V redu je...
Hej...
Nimam več kosmičev.
Dobro...
Grem jo umirit.
V redu.
Torej... -Naroči karkoli, bova razdelila. -Prav.
Vse imam tukaj.
Tvoja najljubša.
Češnjevec, polnjen s panakoto z yuzujem.
Nasekljan paradižnik bivolje srce z medom in sojino omako.
Cvet grobeljnika...
V redu je...
Pridi...
Pridi, hrana je na mizi.
Poslušaj...
Ti kar jej, minutko mi še daj.
Hej... -Ne bo v redu, ko se bo ohladilo.
Samo sekundo mi daj. -Prav. -Takoj pridem.
Hej...
Izvoli.
Jej, bom jaz.
Grem zdaj jaz pojest svoje? -Prav. Kar.
Lahko ugasnete glasbo? -Seveda.
Ne dobiš več kokakole. -Naj živi prvi dan dopusta!
In vsi naslednji. -Tako je.
Živjo. -Pridružita se, zgodaj je še.
Hvala, morda kdaj drugič.
Imamo svinjino, klobase in nekaj za vegance. -Vegane se reče. -Vseeno.
Dati jo morava spat. -Kako ji je ime? -Antonina.
Gremo? -Ja. Hvala.
Najprej pojejta, potem se pa zahvalita. Pridita, no. -Pozno je.
Oprostite.
Vseeno hvala.
Res me zanima, kdo od njiju je mama.
Nehaj.
Kaj si rekel?
Nič. -Vprašaj, pa ti bom povedal.
Nič ni rekel. Ne razumeš šale?
Vaše šale se mi ne zdijo več smešne. -Ni vredno.
Te zanima, kdo od naju je mama?
Ti bom pokazal.
Umiri se! -Kaj...
Ubil ga bom! -Počasi!
Umiri se!
Si nor? -Poslušaj ženo, peder! -Tiho! Fanta...
Oprostite.
Plačala bova škodo.
Ne potrebujemo tvojega denarja, drekač. -Seveda. Oprostite.
Fanta, pojdita spat.
Hvala.
Dobro je. -Razmišljaj! -Kaj vam je?
Ne greš noter? -Ne.
To ni bilo potrebno. -Daj, no...
Ne govorim o teh idiotih, temveč o opravičilu.
Sovražim ta del sebe. -Tega ti ne bi bilo treba.
Vem.
Razumem, da je Tosia tvoja prioriteta.
Tega se zavedam,
toda v restavraciji sem se slabo počutil.
Kadarkoli se te hočem dotakniti, ti... -Oprosti, ker se mi ni mešalo,
a imam otroka.
Brez nje bi te verjetno pofukal in pozabil, kakšen si,
ker bi bil zadet.
Tega ne moreš vedeti. -Lahko. -Čakaj... -Ne prekinjaj me.
Po Tosijini zaslugi to ni zveza za eno noč.
Torej... To boš razumel
in se prilagodil
ali pa boš moral iti.
Žal mi je, da sem ti kradel čas.
Hej. Kaj se dogaja?
Lahko prideš pome?
Kaj? -Prosim.
Povej mi, kje si.
Kaj se je zgodilo?
Hej, malčica.
Pojdi se spočit. Bova midva ostala z njo.
Ni treba, spakiral bom, plačal račun in gremo.
Dobro. -Primi jo.
Plačal bi sobo številka osem.
Je že plačano.
Dobro.
Dobro. Na svidenje. -Na svidenje.
Poslušajta. Ustavili se bomo pri mojem očetu. Tu blizu dela.
Prav. -V redu. -Hvala.
Vem, zakaj me je Pawel zapustil. Morda izvem še, zakaj me je oče.
Bi kdo sladoled? -Jaz ne. -Ne, hvala.
Dela tukaj? -Ja.
To ni moja stvar, ampak zakaj mu je tega treba?
Rad bi si uredil življenje.
Mislim, da je to že storil.
Na hitro. Mar ne?
Jaz sem šele po treh letih sprejela vlogo starša.
Ti še pozneje. -Ja, a sva imela 16 let.
Bila sva povsem nezrela, pojma nisva imela, kaj je starševstvo.
Kaj?
Samo...
Nič.
Spomnila sem se, ko sem ti povedala, da sem noseča.
Prebledel si in se začel tresti. -Presenetila si me.
Skoraj si se posral.
Res je.
Ti pa si bila strašno pogumna.
Ne vem...
Bila si tudi zelo seksi.
Tako kot zdaj.
Ne. -Kaj?
Ne božaj me po laseh in ne govori mi, da sem seksi.
Toda dober par sva. Vem, da si tudi ti to čutila.
Veš, kaj sem čutila? -Nisem tako mislil. -Ne zanima me, kako si mislil.
Vse življenje izpolnjujem pričakovanja.
Čakam, da bi me nekdo nežno ljubil,
zato na tlesk s prsti poletim k njemu kot kakšna trapasta vešča.
Dovolj imam tega. -Zakaj te to žre? -Ne vem.
Vidim, kako se Filip spreminja. Jaz...
To si želim zase. -Dobro.
Hočem samo, da veš... -Ne.
Rad bi ti povedal... -Ne! -Moram...
Sranje.
Ljubim te, Kiki.
Strašno te ljubim.
Noro te ljubim, pizda.
Kako je šlo?
Sladoled je dober.
Sta govorila? -Ne.
Kup dlak mu gleda iz ušes.
Gremo? -Ja.
MEDIATRANSLATIONS