Szia, Kiki!
Megkérhetnélek rá, hogy vigyázz Felekre? Csak néhány napig.
Pawellel elutazunk.
Ettél valamit?
Ettem.
Reggelire a bor nem a legjobb ötlet.
- Nicsak, ki beszél! - Hidd el, tapasztalatból mondom.
Szállj le rólam!
Hol van Nina?
Adamnél. Kell egy kis magány.
Tudok segíteni?
Persze. Rajta, segíts!
Komolyan, mit tehetek érted?
Keress egy pasit, aki nem fog megcsalni.
És lehetőleg heterót.
BÜSZKE 1. ÉVAD 7. RÉSZ
Tessék.
- Kérsz valamit? - Nem, köszi.
Gyere ide!
Jó, nálam maradhat Felek.
Nem szereted, ha hálálkodom, de nagyon köszönöm.
Szívesen.
Nagyon ügyes vagy.
Hopp! Valaki bekakilt. Tisztába tehetem?
Persze.
Gyere!
Csüccs!
- Bocsi, de nem csinálnád a fürdőben? - Ne mondj semmit!
Drágám! Ez az én lakásom. Fogd be!
- Odaadnád a cuccát? - Máris. Csináld csak!
Hétvégén Pawellel leszünk. Szeretem Pawel bácsit. Nagyon is szeretem őt.
Úgyhogy kérlek, ne csinálj nagy ügyet ebből!
Csak légy olyan édes, mint szoktál.
Légy boldog, ne dacoskodj, és mosolyogj!
Hé! Hallasz engem?
Sziasztok!
Köszi.
Csüccs be!
Még sose volt tengerparton,
és veled szerette volna először ezt átélni.
Szóval a te ötleted volt, mi?
És van egy meglepetésünk.
Utálom a meglepetéseket.
De nem is vagy rá kíváncsi, hogy mi az?
Dehát akkor már nem lenne meglepetés.
Igaz.
Van ott egy étterem, aminek két Michelin-csillagja is van.
Igen, ismerem.
Azt mondják, jó.
Foglaltál asztalt?
Hihetetlen vagy.
- Ez a mi vonatunk. - Oké.
Jól van. Minden megvan. Menjünk előrébb.
- Szabad? - Igen.
Köszönöm. Ellenőrzöm a foglalást, rendben?
Körbevezetem önöket, és megmutatom a szobájukat.
- Kövessen! - Jön a néni.
- Jó napot! - Jó napot!
Szia! Hogy vagyunk?
Átadom.
- Kell segítség? - Nem kell, köszönöm.
Ez itt az étterem.
A fürdő a baloldalon van. Használják, amikor csak akarják.
Szuper.
A part pár méterre van. Arra.
Nahát! Odanézz, Tosia! Mennyi fa!
Csodásak. Milyen magasak.
És ott van a tenger. Látod?
Na szép! Szuper választás.
Csokoládé. Romantikus.
És most mi lesz?
Amit csak akarsz.
Jó napot!
Elnézést!
- Valami baj van? - Minden rendben, csak...
- Hová tegyem? - Ide.
- Segítsek? - Ne.
- Nem, ott jó lesz. - Szép napot!
Köszönjük.
Nagyon klassz! Jó lesz!
- Lemegyünk a partra? - A partra?
- Tudsz úszni? - Tudok.
Akkor jól van.
- Mert? - Csak kérdeztem!
- Ugyan már! Látom az arcodon. - Mit látsz?
- Hogy valami rosszban sántikálsz. - Nem készülök semmire.
- Halljam! - Jól van.
Emlékszel a repülős álmodra?
Emlékszem.
Tökéletes az idő hozzá. Nagyon tetszene neked.
Mi az, ami tetszene?
A kiteszörfözés.
- Kiteszörfözés? - Próbáltad már?
- Ne csináld már! - Meglátod.
Csak te, a nap és a tenger.
Mi az?
Gyere ide!
De miért?
Gyere!
Ez az én parfümöm?
Érezni akartalak.
Nem hozott ide még senkit.
Nem tudom, mivel érdemeltem ki.
Készen állsz rá?
- Van más választásom? - Nincs.
Mi van itt?
Megéheztem miattad.
Legyen miatta bűntudatom?
Nem. Holnap is éhes akarok lenni.
Jól van.
Végre megjöttünk!
- Fázom. - Te mindig fázol.
Segíts kipakolni.
Hol vannak a cuccaim? Ti pakoltatok be!
Fiúk, segítsetek Agának!
Jól van, megvan.
Ezt nézzétek! Gyönyörű!
Már vissza akarok menni.
Anya!
- Jó napot! - Jó napot!
- Lányok! - A kulcsokat!
- Eliza! Melyik a te szobád? - Anya!
- Melyiket? Itt vagyunk! - Az ötös szobában.
A lányokkal vagy.
Apa mindig felpörög, ha nyaralunk.
Jó nagy tömeg van itt.
- Csak emberek. - Igen.
Nem láttad, hogy néztek minket?
Hogy?
- Figyi! Ne pörögj rá ennyire! - Oké. Kérsz valamit?
- Én bent akarok enni. - Miért nem ülünk együtt mind?
- Jól van, de ne a napsütésben. - Drágám, hozz egy kis vizet!
Bocsánat!
Bocsánatot kértem.
Igen, hallottam.
Akkor rendben.
Na, mit hoztam neked?
Jó étvágyat!
Jó reggelt, szomszédok! Aga vagyok.
- Pawel. - Filip.
Jaj, de aranyos kislány!
Reggeli után a tengerpartra megyünk. Szeretnének csatlakozni hozzánk?
A gyerekek játszhatnának együtt. Hacsak a feleségeiknek nincs...
Nekünk nincsenek feleségeink. Ketten vagyunk.
Mármint hárman.
Oké.
Azért még áll a meghívás. Jó étvágyat! Remélem, találkozunk!
Látod? Kedves.
Igen.
- Passzold a labdát! - Ide!
Hé! Kapd el!
Szép volt!
Na?
Tudod mit?
Alvásidő van. Inkább lefektetem az ágyba.
- Most? - Igen.
Ha most nem alszik, később nagyon morcos lesz.
- Itt a parton nem tud aludni? - Nem, itt túl hangos.
Öt percet aludna, aztán pokoli nehéz lenne vele.
Jó.
- De te nyugodtan maradhatsz. - Nem, megyek veletek.
Ez nem megy jól...
- Óvatosan! - Szuper. Passzolod?
- Majdnem a babát érte. - De nem érte.
- Szerinted ez vicces? - Hallottad ezt?
- Nincs semmi baj! - Menjünk!
Passzold a labdát!
Nincs semmi baj.
Oké, dobd!
Taxit hívtam.
Oké. Értem. Jó.
Filip, minek erőlködni?
Talán itt is maradhatnánk enni.
Nem látod, hogy rajta vagyok?
Látom.
Gyere ide! Hol van a ruhád?
- Nem láttad a ruháját? - Nem.
Jól van.
Biztos a taxis. Szólok, hogy várjon.
Remek.
Várj! Pillanat.
Egy perc.
Gyertek!
Elnézést kérek, egy perc és jönnek.
- Köszönöm. - Kösz.
Nos?
Fenébe!
Oké!
Szereted a homárt?
- Sose ettem. - Tényleg?
Nem.
Én is csak egyszer...
Ja, de várj, mert ez mousse.
Mit rendelsz?
Elég, nem szabad! Nyugalom.
Talán bordát. Vagy kijevi jércemellet.
És egy mousse-t.
Hé! Tosia!
Jól van.
Nincs több pufi.
Hát jó.
Elviszem és megnyugtatom, oké?
Jól van.
Akkor...
Rendelj, és majd elosztjuk egymással.
Persze.
Minden itt van neked.
Még ez is. A kedvenced.
Málna paradicsom yuzus panna cottával,
és bivalyszív paradicsomtartárral, mézzel és szójaszósszal glazúrozva.
Mézvirág, paradicsomleves...
Jól van, csitt!
Na, gyere csak!
Gyertek! Kész van az étel.
Tudod mit?
Kezdd el, én megnyugtatom, és egy perc múlva jövök.
Nem lesz jó hidegen.
Oké. Pillanat.
- Jó. - Komolyan. Mindjárt megyek.
Parancsolj!
Csak egyél, majd én tologatom őt.
- Megyek, megeszem az enyémet. - Okés.
Menj!
- Kikapcsolná, kérem, a zenét? - Persze.
- Nincs több kóla! - Az első pihenőnapra!
- És a másodikra és a többire! - A nyaralásra!
- Helló! Hogy vagytok? - Sziasztok!
- Szia! - Csatlakozzatok! Fiatal még az este.
Köszi. Talán máskor.
Gyertek! Van sült hús, kolbász... És veganikus fogások.
- Az vegán. - Akkor az.
Le kell fektetnünk a babát.
- Hogy hívják? - Antonina.
- Mehetünk? - Igen. Köszönjük.
- Majd a kaja után köszönjétek meg. - Késő van.
Igen. Sajnáljuk.
Köszönjük.
Melyikük lehet az anyuka?
Elég legyen!
Mit mondtál?
- Semmit. - Na, mondjad! Válaszolok.
Nem mondott semmit. Nyugalom. Nem érted a viccet?
- Én kurvára nem tartom viccesnek. - Menjünk! Nem éri meg.
Komolyan. Tudni akarod, ki az anyuka?
Megmutatom.
- Hé! Állj! - Mit csinálsz?
- Megöllek, a kurva anyádat! - Nyugi!
Csillapodj le!
- Jacek, megőrültél? - Hallgass a csajodra!
Fogd be a szád!
Elnézést kérünk.
A keletkezett károkat természetesen mind ki fogjuk fizetni.
- Nem kell a pénzetek, kis szemetek. - Rendben. Sajnálom.
Menjetek aludni.
Köszönöm.
- Jól van. Szép volt. - "Jól van"? Mi bajod van?
- Nem jössz be hozzám? - Nem.
- Erre semmi szükségünk nem volt. - Jaj, ne már.
Ezek a népek nem érdekelnek, de az igen, hogy bocsánatot kértem.
- Utálom ezt magamban. - Nem kellett volna, ugye tudod?
Tudom.
Megértem, hogy az életedben Tosia a legfontosabb, hogy ő az első.
Kezdettől világos volt,
de nem éreztem jól magamat az étteremben.
És ha hozzád akarok érni mások előtt, akkor te...
Bocs, hogy nem ájulok el egy szelet hústól, mert a gyerekem fontosabb.
Ha ő nem lenne,
valószínűleg csak megdugtalak volna, és elfelejtelek örökre.
Be lettem volna tépve.
- Nem tudod, hogy... - Nem, tudom.
- Filip, figyelj! - Ne szakíts félbe!
Tosiának hála ez nem egy egyéjszakás kaland.
Szóval, érted vagy sem...
Vagy elfogadod,
vagy elmész.
Bocs, hogy raboltam az idődet.
Igen? Mi történt?
Eljössz értem?
- Hogy? - Kérlek.
Mondd meg, hol vagy.
Mi történt?
Filip!
Szia, kicsikém!
Menj! Pihenj! Mi itt maradunk vele.
Nem, összepakolok, kifizetem a számlát, és mehetünk.
- Oké. - Tessék.
A nyolcas szobát fizetném.
Már kifizették.
Oké.
- Jól van. Viszlát! - Viszontlátásra.
Útközben álljunk meg az apámnál! Közel dolgozik.
- Oké. - Jó.
Köszi.
Tudom, hogy Pawel miért hagyott el, most talán apámat is megértem.
Kértek fagyit?
- Én nem kérek. - Nem, köszönöm.
- Itt dolgozik? - Igen.
Nem rám tartozik, de miért van erre szüksége?
Össze akarja rakni az életét.
Szerintem összerakta. Méghozzá gyorsan, nem?
Nekem három évembe telt, mire felnőttem a szülőséghez.
Neked még többe.
De csak 16 évesek voltunk.
Teljesen éretlenek gyerekek, akiknek fogalma sem volt a szülői szerepről.
Mi az?
Semmi...
Semmi, csak...
Emlékszem rá, amikor megmondtam, hogy terhes vagyok.
Elfehéredtél, remegni kezdtél. Sokkolt...
Azért, mert nagyon megleptél.
És majdnem beszartál.
Ez igaz.
De te nagyon bátor voltál.
Nem tudom.
És nagyon szexi.
Akárcsak most.
- Ne csináld ezt! - Tessék?
Ne érj a hajamhoz! Ne mondd nekem, hogy szexi!
Kiki! De mi jók vagyunk együtt.
- Tudom, hogy te is érezted. - Megmondod, mit érzek?
- Nem úgy értettem. - Nem tudom, hogy értetted.
De nem is akarok rajta gondolkozni.
Egész életemben másoknak feleltem meg.
Folyton vártam valakit, aki gyengéden...
szeret engem. És ha csettintenek, én rohanok, mint egy kutya.
- Elegem van. - Mondd! Miért ostorozod magadat?
Nem tudom.
De látom Filipet, és látom, hogy mennyit változik,
- és én is ezt akarom. - Értem.
- Csak szeretném, hogyha tudnád... - Nem!
- El akarom mondani. - De nem!
Francba!
Kiki, szeretlek.
Nagyon szeretlek.
Kurvára szeretlek téged.
Hogy ment?
Jó a fagyi.
Beszéltetek?
Nem.
Borzasztóan szőrös füle van.
- Mehetünk? - Igen.
Magyar szöveg: Giczy-Reviczky Nóra Iyuno