Здравей, Кики! Мислех си дали не можеш да гледаш Фелек.
Само за няколко дни?
Заминавам с Павел на почивка.
Яла ли си нещо?
Ядох.
Вино за закуска - чудесна идея.
Кой го казва... - Именно, говоря от собствен опит.
Я се разкарай...
Къде е Нина?
При Адам. Имах нужда да остана сама със себе си.
Мога ли да ти помогна с нещо?
Естествено! Помагай, моля те.
Сериозно. Какво мога да направя за теб?
Намери ми някакъв мъж, който да не ми изневерява.
И да е хетеро, ако не е проблем.
Г О Р Д
Ето, Фелуш.
А ти искаш ли нещо? - Не, благодаря.
Ела тук! Ела!
Да, Фелек може да остане при мен.
Знам, че не обичаш тези неща,
но много ти благодаря!
Моля.
Браво на теб, супер!
О! Свършили сме голямата работа. Може ли да я преобуя?
Естествено.
Ела насам.
Сядай!
Извинявай, може ли да го направиш в банята?
Не, чакай малко! Мило, това е моето жилище, така че млъквай.
Ще вземеш ли нещата й? - Да. Действай си.
Заминаваме за уикенда с Павел. Той ми харесва. Дори много!
Затова те моля... Без много шум, представи се по най-добрия начин -
бъди щастлива, не мрънкай и се усмихвай.
Ей! Чуваш ли ме?
О, добър ден.
Благодаря. Скачай вътре! Така.
Виж, Тошя никога не е ходила на морето и...
Много искаше първия път да отиде именно с теб.
Добре. Значи идеята е била твоя, а?
И имаме изненада за теб.
Не мога да понасям изненадите.
Все пак не искаш ли да разбереш каква е?
Тогава няма да е изненада.
Е, да...
Виж, тук в Триградието има ресторант с две звезди "Мишлен".
Да, има.
Изглежда е добър.
Уредил си маса?
Невероятен си.
Това май е нашият влак. - Наред ли е всичко?
Да... да. Нашият влак е.
Може ли? - Да, заповядайте.
Благодаря, само ще проверя дали всичко е наред.
Сега ще ви заведа. Ще ви покажа къде е апартаментът.
Заповядайте. - След вас.
Добър ден! - Добър ден.
Здравей! Добър ден.
Да ви помогна с нещо? - Не, аз ще ги взема.
Тук е ресторантът.
Наляво е спа центърът, ползвайте го винаги когато пожелаете.
Супер!
Плажът е на две крачки.
Еха, гледай! Колко дървета!
Страхотни са дърветата. Колко са високи!
А тук вече е морето! Виждаш ли?
Чудесно е! Страхотно си го избрал.
Бонбони... Романтично...
Филип, какво следва?
Каквото поискаш.
Добър ден. - Добър ден. Извинете.
Проблем ли има? - Всичко е наред, само...
Къде да оставя това? - Тук.
Имате ли нужда от помощ? - Не.
Всичко е наред. - Приятен ден.
Благодаря.
Красиво е. Не го забравяй.
Отиваме ли на плажа? - На плажа?
Можеш ли да плуваш? - Мога.
Много добре. - Да...
Е? - Само питам!
Виждам изражението ти... - Какво изражение?
Хитро! Кроиш нещо! - Нищо не кроя. Престани.
Е? - Е, добре...
Помниш ли, беше сънувал как летиш?
Да, помня.
Днес времето е идеално. Ще видиш, увличащо е.
Какво е увличащо?
Кайтсърфингът.
Кайтсърфинг?! - Опитвал ли си?
Не, стига... - Ще видиш!
Само слънцето, водата и ти!
Какво има?
Ела насам. - Защо?
Ела.
Да не миришеш на моя парфюм?
Искам да мириша на теб.
Той никога не е водил никого тук.
Не знам с какво съм го заслужил. - Ще летим ли?
Имам ли друг избор? - Не!
Какво има там?
Заради теб огладнях.
Да се чувствам ли виновен?
Не. Искам и утре да огладнея.
Винаги й е студено.
Хайде, помогнете на Ага!
Добре, слушайте...
Гледай! Виждаш ли колко е красиво?
Вече искам да се връщам.
Мамо! - Добре де...
Добър ден! - Добър ден.
Момичета! - Давайте по-бързо!
Елиза, в коя стая сме? - Мамо!
В коя? - Ние сме в стая 5.
Ти си с момичетата.
Татко винаги се кефи, като сме на почивка.
Каква компания пристигна...
Хора като хора. - Да...
Не видя ли как ни гледаха?
Как?
Стига си се самонавивал. - Добре. Да ти донеса ли нещо?
Искам вътре. - Да седнем тук с всички!
Има слънце, вече съм потен. - Моля те, само ми донеси вода.
Извинете.
Казах "извинете".
Да, чух.
Радвам се.
Имам нещо за теб!
Заповядай.
Добър ден, съседи! Аз съм Ага.
Здрасти. Аз съм Павел. - Филип.
Имате страхотно момиченце!
След закуската отиваме на плаж. Ако искате, елате с нас.
Децата може да си играят заедно. Но ако планирате друго с жените...
Нямаме жени, само двамата сме.
В смисъл, тримата. - Добре.
Поканата си остава в сила.
Приятна закуска! И до скоро може би...
Видя ли колко е мила?
Да...
Подай! Насам! - Давай, давай!
Ехо! Хвани топката!
Да?
Знаеш ли какво? Наближава време за сън, трябва да я сложа в леглото.
Сега? - Да.
Ако сега не си подремне, довечера ще ни скъса нервите.
Не може ли да поспи тук? - Не, много е шумно.
Ще поспи пет минути и после ще стане страшно.
Но ти остани, ако искаш! - Не, идвам с теб.
Ей! Внимавай! - Споко! Ще ми я подадеш ли?
Можеше да уцелиш детето. - Нали не го уцели?
Смешно ли ви е? - Пич...
Нищо не е станало! - Да вървим.
Подай я де!
Ей, нищо не е станало!
Таксито.
Добре, разбирам.
Филип, може би няма смисъл. Просто да останем тук...
Обличам се, не виждаш ли?
Виждам.
Ела! Къде ти е рокличката, а?
Да си виждал роклята й? - Не.
Добре. Отивам, той звъни - да не вземе да си тръгне.
Чудесно. Чакай... Секунда.
Ей! Сега идвам. - Добре, давай.
Извинявайте. Само секунда.
Благодарим. - Благодаря.
Е, как е? - По дяволите...
Чакай...
Обичаш ли омари?
Никога не съм ял. - Не си ли?
Не.
Всъщност аз съм ял веднъж...
Но това бих... А, това е мус.
Ти какво искаш?
Ей, ей, ей...
Може би ребърца? И киевски котлет?
И този мус...
Ей, Тошя...
Спокойно.
Свършиха царевичните пръчици.
Добре...
Ще отида да я успокоя горе...
Добре.
Тогава... - Поръчай каквото искаш, ще делим.
Хубаво...
Всичко съм ти донесъл.
Ето, любимото ти.
Малинови домати, пълнени с пана кота с юзу
и тартар от домати "биволско сърце", глазирани с мед и соев сос.
Цвят от игловръх, доматена супа...
Добре де, стига...
Хайде, ела...
Ела, Филип. Храната е готова.
Знаеш ли какво...
Ти започвай. Ще я успокоя и веднага идвам.
Като изстине, няма да е вкусно.
Добре, секунда! Наистина, ей сега идвам.
Хапвай.
Яж, аз ще я полюлея малко.
Да взема и аз да хапна? - Добре.
Върви.
Може ли да спрем музиката? - Естествено.
... вече не го храни с кока-кола. - За първия ден от почивката!
И за всички останали! - Да, за почивката!
Привет! - Здрасти. Как сме?
Здрасти. - Елате при нас. Нощта е още млада!
Благодарим, но може би друг път.
Хайде де! Имаме наденичка, салам. Ще се намери и нещо за веганци.
Казва се "вегани". - Добре де...
Трябва да сложим малката да спи.
Как се казва тя? - Антонина.
Тръгваме ли? - Да. Благодарим ви.
Първо хапни, после благодари! Хайде! - Вече е късно.
За съжаление. Благодаря.
Жалко. - Интересно кой е мамчето, а?
Престани! Дръж се прилично.
Какво каза?
Нищо... - Повтори! Ще ти отговоря веднага.
Нищо не е казал. По-кротко! Не разбираш ли от шеги?
Разбирам, но вашите не са смешни. - Ела. Не си струва.
Сериозно! Искаш да разбереш кой е мамчето?
Сега ще ти покажа.
Ей! Стига, стига! - Какво правиш?
Ще го пречукам, мамка му! - Спокойно!
Успокой се!
Яцек, полудя ли? - Слушай жена си!
Ей, педали! - Млъкни веднага! Момчета...
Съжалявам...
Ако има нещо повредено, ще платим всичко.
Не ни трябват парите ти, пикльо. - Добре. Извинявай.
Момчета, вървете да спите.
Благодаря.
Браво на теб. - Чакай. Помисли малко!
Какво "браво"? Полудяхте!
Няма ли да влезеш? - Не.
Излишно се поддаде на провокацията. - Преувеличаваш.
Нямам предвид тия дебили, а че отидох да им се извинявам.
Не понасям това си качество. - Нямаше нужда да им се извиняваш.
Знам.
Разбирам, че Тошя е най-важна за теб, че ти е приоритет.
Знам. Давам си сметка.
Но днес ми беше много неприятно в ресторанта.
И всеки път, когато се опитам да те докосна пред хората...
Извинявай, че не се прехласвам пред пържоли. То е защото имам дете.
Тошя е най-важна. Ако не беше тя,
щяхме да се изчукаме и после да забравя лицето ти.
Защото щях да съм надрусан.
Не знаеш дали... - Не, знам!
Филип, чакай... - Не ме прекъсвай.
И благодарение на Тошя това не е афера за една нощ.
Или ще го проумееш...
... и ще се приспособиш...
Или си тръгни.
Извинявай, че ти загубих времето.
Ало, Филип? Какво става?
Ще дойдеш ли да ме вземеш?
Какво? - Моля те.
Добре, кажи ми къде си.
Филип, какво е станало?
Здравей!
Иди да се наспиш. Ние ще се заемем с нея.
Не, ще събера багажа ни, ще платя стаята и можем да тръгваме.
Добре. - Вземи я.
Искам да платя за стая 8.
Вече е платено.
А, ясно.
Добре. Довиждане. - Довиждане.
Вижте, искам да отидем и при баща ми. Работи наблизо.
Добре. - Добре.
Благодаря. Знам защо Павел ме изостави.
Може да разбера и защо баща ми ме изостави.
Искате ли сладолед?
Не, благодаря. - И аз не, благодаря.
Тук ли работи той? - Да.
Не е моя работа, но защо му е това?
Иска да подреди живота си.
Май вече го е подредил.
Доста бързо се съвзе.
На мен ми отне три години да съзрея да бъда майка, а...
На теб още повече. - Но ние бяхме на по 16 години.
Бяхме съвсем незрели, никой от нас не знаеше какво е да си родител.
Какво? - Не, само...
Не, нищо.
Просто си спомних как ти казах, че съм бременна,
как ти пребледня и започна да трепериш...
Просто ме изненада тогава. - Само дето не се насра от страх.
Това е вярно.
Затова пък ти беше страшно храбра.
Не знам... - И много секси.
И сега си такава.
Не, не го прави. - Защо?
Не докосвай косите ми, не ми казвай, че съм... секси.
Кики, но на нас... На нас ни е хубаво заедно.
Знам, и ти го почувства. - Добре че ми обясни!
Нямах това предвид. - Не ме вълнува какво имаш предвид.
Цял живот изпълнявам нечии очаквания.
Цял живот чакам някой да бъде така любезен да ме...
... обикне. И само да ми кимне, аз се втурвам... като муха.
Писна ми вече. - Защо си така жестока към себе си?
Не знам.
Но гледам Филип и... И виждам как се променя и...
Искам и аз така. - Добре.
Искам само да знаеш... - Не.
Искам да го кажа. - Не!
Трябва... Мамка му.
Кики, обичам те.
Много те обичам.
Адски те обичам, мамка му.
И как беше?
Сладоледът е хубав.
Говорихте ли? - Не.
Той има страшно много косми в ушите.
Тръгваме ли? - Да.
Превод ЮЛИАНА ТАНЧЕВА
Епизодът е обработен в ДОЛИ МЕДИЯ СТУДИО