Ahoj.
Ahoj, ahoj, ahoj, ahoj!
Filipe! Přestaň! Zrovna usnula.
Přestaň!
- Chceš čaj? - Ne, díky.
- Co přehlídka? - V pohodě. Pak byl večírek.
Večírek??
- Pracovní záležitost. - Aha.
Hele, hele. Díky, že hlídáš Tošu.
- Chceš drink? - Už je noc.
Si ho zasloužíš.
- Zase pláče? - Ne.
Promiň.
Musí se tu uklidit.
Dáš si snídani?
Ne. Je mi zle.
- Pak bys měl něco sníst. - Ne, vážně. Bych se pozvracel.
Tím spíš by ses měl najíst.
Někdo se probudil.
Sakra.
Copak? Dělá mi starosti.
Ale myslím, že horečku nemá. Asi jí rostou zuby, co?
- Má hlad. - Hlad? Možná. Nebo je jí horko?
Pocem, pocem. Je ti horko? A máš hlad?
- Filipe, vrátíš se do devíti večer? - Pokusím se.
Půjdeš rovnou domů? Já mám vystoupení v klubu.
- Vezmeš si ji? - Jo.
Pocem.
Nedívej se na mě tak. Vím, že jsem to podělal.
Filipe?
Pocem.
Ten kohoutek se musí opravit, protože kape.
- Koukej. Zavřu ho a kape. - Teďka?
- Chceš to tady vytopit? - Nevytopím.
Můžu zavolat instalatéra. To není problém. Já to zařídím. Stačí říct.
- Ne. Já to udělám, ale pozdějc. - Hlavně, aby nebylo pozdě.
- Nebude. - Dáš vařit vodu?
Hodná.
Můžeš jít do sprchy. Já jí udělám jídlo.
No už, už, už, už, už!
Se neumyješ?
Už, princezno.
Už, už, už, už, už, už.
V lednici máme jen vejce. Musím pak skočit na nákup.
- Chceš omeletu? Vejce naměkko? - Nemusíš mi dělat snídani.
To přece není žádnej problém.
Tak mě napadlo, víš, že až se vypravíme, zajdem na procházku
a potom dojdem na nákup, co?
Až se vrátíme, ak uklidíme hnízdečko. Tak kolik? Tři?
- Tři odměrky. - Ještě zamíchat.
- Oleku. - Už to bude hotový.
- Oleku. - Jo?
Ta včerejší noc…
Lituješ?
Se tomu směješ?
Ne. Jen si myslím, že nic neznamenala.
- To si nemyslím. - Ale já jo.
Nesmíme do přátelství tahat sex. To dycky dopadne špatně.
Já nevěděl, že jsme přátelé.
- No, máme přece dohodu. - Máme dohodu?
Ty se staráš o Tošu, ne? Jsem ti fakt vděčnej ...
- Tobě se to nelíbilo? - To nic neznamená.
Líbilo, nebo ne? Chci to vědět.
Sex z lítosti za hlídání dítěte. Nebo je ti to jedno, když se zleješ?
Dobře, já jen nechci, aby ses trápil.
- To je od tebe moc milý. - My nebudem pár.
A proč ne?
Protože já jsem v úplně jiný životní etapě.
Musím se starat o Tošu.
Nikdy není vhodnej čas.
My si rozumíme.
Postarám se o Tošu, o tebe.
Nechápu, proč mi to říkáš?
Kvůli tomu kohoutku?
Kvůli tomu, co jsem řekl?
Omlouvám se, už to nikdy nebudu řešit.
Já to jen chtěl zařídit.
Nelíbíš se mi.
Dobrý den.
- Já sháním Anku. - A kdo jste?
- A kdo jste vy? - Vy jste sem přišla.
No prosím, jsem majitelka bytu.
Dobrý den.
Já jsem Filip, bratr Ani. Půjdete dál?
Nemůžu se dovolat vaší sestře.
Dluží mi nájem za minulý měsíc. A už se bude platit i za tenhle.
Tak, to, to je moje vina.
Sestra mě poprosila, abych nájem zaplatil a já zapomněl.
- Platí se do desátého. - A do desátého vám pošlu peníze.
- A kde je vaše sestra? - Odjela.
Odjela na služební cestu. Náhle, zničehonic.
Musela zastoupit kolegu, který měl nehodu.
Prý je to hodně vážné.
- A vy se staráte o její dcerku? - Jo.
- 8000. - Za dva měsíce.
- Nájem. - Do desátého...
Dobrý den.
Jestli mám být jen na hlídání, tak mi musíš začít platit.
Protože jedna píchačka z milosti s ožralou to nespraví.
Ani hovno. Na shledanou.
Jedna stížnost od sousedů a vyhodím vás na ulici.
Já vím. Já taky.
Víš, kde budeš dneska? U paní Beaty.
Jdeme, jdeme, jdeme.
No. Paní Beata je moc hodná.
Kurva, co tady boucháš?
- Myslíš, že nemám nic lepšího na práci... - Ne, tak nic. Ne.
Co chceš?
Co chceš, co? Vysyp to.
Kurvadrát.
Pojď. Feleku, pojď.
Dobrý den. Já volám kvůli hlídání malé holčičky.
Roční. Jsem tak trochu v prekérní situaci.
To by bylo skvělé. Kdybyste tu mohla být do třiceti minut.
Hej, Feleku! Ser, ano?
Jo. Vím, že je polovina roku. A vím, že jesle jsou plné.
Ale věřte mi, jsem fakt ve vážné situaci. Pocem, Feleku.
Feleku, pocem. To bylo na psa.
Prosím? Tak mi polib prdel.
Tak šup, Tošo.
Tady máš.
- Dobrý den. - Dobrý den.
- Ano? - Já jdu za doktorem Nowakem.
Dobře. Chcete něco k pití? Kávu? Čaj?
Tak tu prosím počkejte, já pro něj dojdu.
- Zasedačka je volná? - Ano.
- Ahoj. Tak pojď. - Ahoj.
Statistiky jsou nemilosrdné.
Jen málo dětí je adoptováno. Zvlášť když jde o svobodné.
A vloni se počet adopcí svobodnými muži rovnal...
- Nule. - Rozumím.
Jsem k tobě upřímný, protože tvoje situace je komplikovaná.
Chceš vodu?
- Velmi odvážné rozhodnutí, Filipe. - Díky.
Jsi mladý, svobodný,
bez stálé práce. A tvoje sexuální orientace taky není výhoda.
Podle mě budeš muset na nějaký čas přestat být gej.
Potenciální rodiče obvykle posuzují katolické úřady, takže…
Jasně, rozumím.
Promiň.
Paní Dominiko, můžete na chvilku?
Prosím?
Mohla byste si na 15 minut vzít to dítě?
Jen, abychom to tu mohli dokončit.
Předpokládáte, že když jsem žena,
jsem schopná postarat se o dítě?
Jenže já nemám děti ráda.
A nehodlám je mít.
- Ještě něco? - Děkuju.
- Víš co? Já ji musím přebalit. - Jasně, jasně.
Tak pojď.
- Můžu? - Jo, jo, samozřejmě.
- Jde ti to dobře. - Díky.
- Snažím se jí najít hlídání. - A nebyly by lepší jesle?
Víš, hlídačka zná tvůj životní styl, kdy chodíš domů, s kým,
mohla by vypovídat u soudu. Jesle by byly lepší, ne?
Dobře.
Díky.
Filipe...
To, co se stalo v hotelu, už se nesmí opakovat.
Ty teď musíš být jako někdo,
kdo neexistuje.
Dokonalý muž.
Ty musíš být nejlepší verze dokonalosti. Jo?
Dobře. Takže nemám bejt sám sebou.
Líp bych to neřekl.
Jsi v pohodě?
- Můžu použít záchod? - No jistě. Na konci chodby vpravo.
Poslyš, volala mi jedna známá právnička.
Nikdo se v adopcích nevyzná líp než ona. Tereza je tank.
Já ti to domluvil, pozítří se vrátí z dovolené.
Číslo Terezy.
Říká, že si musíš domluvit schůzku na sociálce a u psychologa.
- Já udělám, co půjde. - Děkuju.
Držím ti palce.
Jak se má Kiki?
Nejlepší bude, když se jí zeptáš sám.
Jasně, no jo.
Kiki, mám půlhodinový zpoždění na focení. Pohlídáš Tošu?
Ne, on nemůže.
Prostě nemůže.
Kurva, Kiki! My se spolu vyspali a on teď nemůže, jasný?
Dobře, pohlídáš ji, nebo ne? A Nina?
No dobře, tak se měj.
Co?
Ne, ale domluvil mi to s Terezou.
Dobře, musím končit, pa.
Prosím tě. Promiň. Promiň.
Nic se neděje.
Tak, tak...
Dobrý. Jo? Super?
Tak dobrý?
Jo. Dobře.
Je to sranda? Tošo?
Ne! Ne! Ne!
Ne!
Pocem.
Děkuju. Zdravím.
Ty si teď budeš do práce brát dítě?
- Hlídačka onemocněla. - Ale jak…?
Klídek, ano? Já to chápu.
Vím, máš to těžký. To není pro tebe.
- Budeš utírat pokaděný zadky? - Jen jeden zadek.
Prosím, soustřeďme se na práci, a ne na můj život, kurva, jo?
Asi to začíná ztrácet smysl.
Marku!
- Vyvenčíš Felka? - Teďka?
Díky.
- Pohlídáš mi malou? - Já?
Jak si to představuješ? Já taky pracuju.
Hele, ona spí. Jen na ni dohlídni.
- Filipe, já myslela, že seš gej. - To já taky.
- Jo, máme to. - Děkuju.
Můžeme se posunout k těm hodinkám, Pati? Díky.
Kde je Filip? Filipe, stoupni si k Pati.
Hotovo? Kde je muzika? No tak, prosím vás!
- Dobrý! Pěkný! Opravdu. - Díky.
- Hele… - Super.
- Já ti nechal klíče… - Marku.
...v kostymérně.
Tvůj pes zesral kanape.
- Můžeme? - Díky.
Filipe! Dívej se na mě.
Filipe!
Dívej se na mě.
- 15 minut přestávka. Převlečte se. - Co je?
- Filipe, kde přišla k tý modřině? - A který?
- Ona jich snad má víc? - Jako každý normální dítě, ne?
- Filipe, buď opatrnej. - Jen jsem byl včera na mejdanu a…
- Jen klid, měl jsem hlídání. - Jdeš do tý maskérny?
Ještě momentík, prosím tě, jo? Moc děkuju.
- Je to malé dítě. - No jasně.
Co?
- Řekneš mi, od čeho má tu popáleninu? - O nic nešlo, jen taková nehoda.
Od cigarety. Vím, jak to zní, ale fakt to byla nehoda, víš?
A ani zas tak moc neplakala. Já jí na to hned pustil vodu.
Nestihl jsem se stavit v lékárně. Musel jsem jít sem.
A proč se pořád drbe na pipince?
- Kurva. Snad si nemyslíš, že já… - Ty co?
- Ne, nejsem úchyl, víš? - Nikdo neříká...
Ne, ale napadlo tě to. Já nejsem žádnej pedofil!
Dobře. Hej! Všichni vidí, že se snažíš.
Já svý dítě jednou nechala v obchoďáku a všimla si toho až na parkovišti.
Tu vyrážku by měl vidět doktor.
- To se stává. - Jasně.
Bez čekání, ano?
- Dobrý den. - Dobrý den. Prosím.
- Malá má problém. - Očkovací průkaz.
Nemám.
Nemám žádnej průkaz. Copak nevidíte, že ji to bolí?
- Co je holčičce? - Má osypky.
Pane, tohle je pohotovost!
- A kam s ní mám teda jít? - Nevím. Co k doktorovi?
Prosím?
Já zapomněl její očkovací průkaz.
To zvládneme. Co je maličké?
No, já ji normálně koupu
a krmím, měřím jí teplotu a...
a nic. Ale udělala se jí vyrážka.
- A kde? - Tam dole.
- Myslíte na nohou? - Tam ne...
Nad kolenama, ale pod břichem.
Dobře. Ukažte mi to.
Proboha! Co jste to provedl?
- Já jí nic neprovedl. - To je bakteriální infekce. Má zánět.
Jak dbáte o její hygienu?
- No, koupu ji. - To si děláte srandu. Jak?
Ty místa jí oplachuju.
Jaká místa? Prosím vás, to je vulva.
- Jasně, rozumím. - To si nemyslím.
Já jen nechci, aby si někdo myslel, že já…
Aby, aby si myslel co?
Ona má právo na svý soukromí.
Děcko se samo neumyje.
- To musíte udělat vy, nebo vaše žena. - Moje žena před týdnem umřela.
Takže já to všechno prostě ještě neumím.
- Moc se vám omlouvám. - Nevadí, jste to nevěděla.
- Přijměte upřímnou soustrast. - Díky.
Ničeho se nebojte. Léčba je jednoduchá.
Jen musíte dbát o její hygienu.
Chceme zaplatit za vyšetření.
Dobře. Je to 450 zlotých.
Kartou? V hotovosti?
Kartou.
Díky.
Když jsi tu byl předtím
Nemohl jsem se ti podívat do očí
Jsi něco jako anděl
Z tvé kůže se mi chce plakat
Vznášíš se jako pírko
V nádherném světě
Kéž bych byl výjimečnej
Ty jsi extra výjimečnej
Ale já jsem nula
Já jsem divnej
Co tu sakra dělám?
Já sem nepatřím
On běží pryč
On běží, běží, běží
běží
Ahoj!
Tys mi snad zapomněl něco říct?
To, že jsem k hovnu, už vím.
- Chci se ti omluvit. - To si odpusť.
Dobře.
Ještě něco?
Mně nedošlo, že je to tak těžký. Starat se sám o dítě.
Děkuju ti za pomoc.
Pěknej výstup.
- Fešák. - Nevysírej.
Zapomněls její oblíbenou hračku.
Díky.
- Bez ní by neusnula. - Filipe, přestaň.
Přestaň s tím: "Děkuju," a "Omlouvám se." Meleš to pořád dokola.
- Já vím, že… - Ale kurva, ty nevíš vůbec nic. Nic.
- Snažím se. - Nechtěj mě rozesmát.
Ty myslíš, že jedno šlechetný gesto všechno vyřeší?
A všechno se spraví samo? A ty si budeš dál žít ten svůj zábavnej život?
Ona potřebuje otce, Filipe, ne ožralýho strejdu.
Ty máš vážnej problém, chlape, chápeš to?
- Nepřeháněj. - Víš, proč jsi sem přišel?
Prostě Toša tě dostala.
A ty uděláš všechno, abys ti ji dali do péče. A nejlíp zadarmo, kurva.
A na moje city ty sereš, Filipe, sereš!
Klídek.
Nemusíš se bát, protože já kvůli tobě neskočím z mostu.
Promiň, ale podle mýho názoru ty nemáš na to být otec.
Dobře. Udělals šlechetný rozhodnutí.
Zmírní to tvý výčitky svědomí a je to tu zas.
Musej to za tebe odmakat ti druzí.
Přiznej si konečně pravdu.
Omlouvám se.
Přestaň se, kurva, omlouvat.
Když čas rozděluje životy
Drž se
Když se všechno mění
Nic se neví jistě
Drž se
Drž se, dokud to neucítíš
Temné, husté a vlhké jako zem
Rozlehlé, jasné a sladké jako vzduch
Až tam bude všechno
Uvědomíš si, že cítíš, co cítíš
Drž se
Požádej své ruce, aby poznaly, co drží
Vím, že dny nás míjí se skřípavým rachotem,
ale zastav se a nadechni
A dozvíš se, že je to tvé
Houpe se to jako otevřené dveře
Když přichází bouře Drž
Čas je příval, láska je mise
Věnujeme se svému poslání
Ale si pak v remisi přejeme,
abychom měli trpělivost
A věnovali víc času našim dětem
Prociť každé rozhodnutí, co uděláš
Udělej to, drž se toho
Drž se
Drž své milenky
Drž jejich ruce
Drž jejich prsa ve svých rukou,
jako by to byly podprsenky
Drž jejich tvář
ve svých dlaních jako při modlitbě
Drž je celou noc
Cítíš, jak se brání, ale neucukni
Drž se
Každá bolest, každá křivda
Každé propadnutí hanbou
Každý den strávený s démonem v mozku
Drž se
Poznej vlky, co tě loví
Časem z nich budou psi,
co ti nosí pantofle
Miluj je a ucítíš, jak tě políbí,
když tě přijdou pokousat
Horké čenichy vyžadující tvé
hlazení zkrvavenými čumáky
Drž
Nic, co se dá koupit
Tě neudělá celistvějším
Celá ta věc sílí z toho,
Že se stále necítíme úplní
A proto budeme hledat štěstí v tom,
po čem momentálně toužíme
A proto ho nikdy nemůžeme najít
Proto tam budeš sedět
S milencem, za kterého jsi bojoval
V autě, na které jsi roky dřel
S prstenem, o kterém jsi celý život snila
A část tebe si nebude jistá,
zda tohle vážně chceš
Přestaň toužit
Drž se
Ale jestli jsi spokojený s tím,
kde jsi a kdo jsi
Nemusíš si kupovat nový make-up,
oblečení, hrnce a pánve
Abys vařil jídla dle skvělých nových
receptů pro skvělé nové lidi
Aby ses cítil jako skvělý nový člověk,
jaký myslíš, že bys měl být
Štěstí, značka není štěstí
Jsme chytřejší, než si myslí
Mají nás za idioty,
ale to je jejich problém
Když se chováme jako idioti,
je z toho náš problém, tak se drž
Zhluboka dýchej na mrazivé pláži
Ochutnej sůl přátelství
Všímej si chováni cizince
Drž se
A ať se to šíří dál