Du är inte Lorcan.
Släpp mig!
Stäng portalen!
Släpp honom!
Vem var det?
Nån som gör ett dåligt första intryck.
Om det är så minotaurer ser ut på Andra sidan,
har vi större problem än vi trodde.
AVSNITT TIO FIXARE OCH KRIGARE
Titta! Barnens båt.
Vi vet åtminstone att de är här.
Du får det att låta som nåt bra.
Vi kanske kan genskjuta dem innan de når portalen.
Kom!
Chefen, var är du?
Ursäkta, Leland, det passar illa nu.
Det kan man säga.
En massa arga öbor vill komma in på begravningsplatsen.
Att hedra våra förfäder
är en viktig del av Midsommarens Månfestival.
Det är fel att låsa oss ute!
De har en poäng, chefen.
George?
Jag måste vidare.
Chefen?
Raring?
Oj då.
-Den här vägen. Håll tempot. -Vad jag ser fram emot det här.
Vad är det här?
Begravningsplatsen är stängd tills vidare.
Stängd?
Fattar du hur långt dessa kära människor har rest
och hur mycket de har betalat för att få uppleva festivalen fullt ut?
Glöm begravningsplatsen. Vi vill se minotauren!
-Ja, var är den? -Nu ska vi inte ha för bråttom.
Ta cykeln och hämta Lorcan.
Jag vet inte var han är. Och han lyssnar inte på mig.
-Hitta honom och få honom att lyssna. -Hur?
Pengar! Lögner! Hundgodis! Jag bryr mig inte! Bara hämta honom!
Om de här töntarna inte får se en minotaur…
…kommer det att bli obehagligt.
Jaha, var var jag?
Det känns fel att gå på festivalen när Lorcan är försvunnen.
Jag vet, men vi får inte väcka misstankar.
Vi svor en ed att bevara öns hemligheter.
Vi måste låtsas att allt är bra.
Vadå, att Lorcan inte fann portalen till en annan värld
och försvann genom den?
Precis.
Va?
Eländiga, odugliga skrälle!
Det är ju… Jag menar…
Va?
Får jag vila lite?
Självklart.
Dina föräldrar blir lättade att ha dig hemma.
-Jag kan inte stanna. -Va?
Den mörka energin förgör den Andra sidan,
och minotaurerna bidrar till det.
Men Lorcan, vad kan du göra?
Min far är död. Jag står på tur att bli kung.
När jag är minotaurkung ska jag förändra allt.
Det tillåter hon aldrig.
Vem?
Kai. Den enda andra minotaur som vet att du existerar.
Hon har redan försökt sätta stopp för dig.
Men du sa själv att kronan bara kan gå till nästa arvinge.
Och efter dig står hon på tur.
Jag förstår inte.
Kai är din syster.
Det vi behöver är en plan.
Det vi behöver är en lång minotaur med treudd mindre
på andra sidan dörren.
Skönt att jag inte kom för sent.
Om du kom för att stoppa oss, kommer du för sent.
Jag kommer för att följa med er.
Gör du?
Självklart. Lorcan behöver oss. Allihop.
Jag vill inte störa glädjen,
men ska du eller jag berätta vad som finns bakom dörr två?
Vi har hemlighållit saker för dig ända sen du kom hit,
men vi visste inte att du hade en syster.
En tvilling, född strax efter Lorcan.
Hur kan hon sätta en krona före sin egen bror?
Den mörka energin har fått grepp om henne.
Minotaurerna styr inte sina tankar.
Varför har inte du påverkats av den mörka energin?
Jag har hållit mig gömd i många år.
Men det sprider sig snabbt. Snart finns ingenstans att gömma sig.
Jag måste konfrontera Kai. Det är enda sättet.
Nej. Hon är för stark.
Om jag pratar med henne…
Du kan aldrig återvända. Min värld går inte att rädda.
Nu måste vi hålla dig och den här världen trygga.
Portalerna måste hållas stängda för alltid.
Portalerna? Finns det fler än en?
Minotaur eller inte, vi måste öppna portalen.
Det är enda sättet.
Farfar har rätt.
Det är vårt enda hopp att få se Lorcan igen.
Tja, om du uttrycker det så…
Vi är med.
Stopp! Lyssna inte på honom. Ge mig amuletten.
Han är förstås pookan. Ge honom inte amuletten.
Klart att han säger det. Han är pookan.
Vad ska jag göra?
-Ge honom den. -Gör det inte.
Vad pratar du om?
Ni hjälper inte.
Som många historiker tror kanske har varit ruiner…
Hej, kära ni.
Har ni sett Charlie eller George?
Nej, det har vi inte.
Har du frågat Dana?
Vi kan inte hitta henne. Ingen har sett barnen idag.
Märkligt.
Men oroa er inte.
Det finns säkert en logisk förklaring.
Du skrämmer inte mig, pooka.
Ni är sluga varelser, eller hur?
Ska vi hjälpa?
-Vi borde hjälpa. -Hjälpa vem?
Än har er farfar krafter kvar.
Håll dig borta från amuletten.
Tror ni än att jag är pookan?
Ursäkta, men kanske?
Det är osannolikt att en äldre man,
om än kunnig i kampsport,
kan övermanna ett formskiftande monster i envig.
Hon har rätt, fast hon är lite långrandig.
Såvida inte monstret vänder ryggen åt sin motståndare.
Vilket en sann kampsportare aldrig gör.
Nog är det han allt. Jag känner igen min farfar.
Hejsan.
Jag måste verkligen umgås mer med min farfar.
Nu får det allt räcka med teaterkonster.
Öppna portalen nu.
Så länge du har Charlie, förblir portalen stängd.
Jag släpper er vän…
…när ni har öppnat portalen.
-På hedersord. -Gör det inte!
Okej, då.
Såja.
Släpp honom nu.
Varför skulle jag göra det?
Du gav ditt hedersord.
Släpp pojken nu.
Du vet inte vem du har att göra med.
Så upplys mig.
Jag vet. Mycket att ta in. Men så här måste ni göra.
Stäng munnarna.
Och ta med George ut härifrån.
Som du vill, polischefen.
Jag går inte utan Lorcan.
Sen kvällen Lorcan kom hit har jag varit hans beskyddare.
Jag svär att göra allt i min makt för att föra honom tillbaka.
Men just nu är det George som behöver er hjälp.
Okej. För farfar. Men jag kommer tillbaka för Lorcan.
Hur kunde jag missa dig?
Helt fascinerande.
Du vet inte vem du har att göra med.
Hur ligger det egentligen till med den paranormala polisen?
Polischef Walker är en omtalad älvkrigare,
och mer än Lorcans beskyddare.
Hon har bevakat portalerna sedan de förseglades.
Men då måste hon ju vara över tusen år gammal?
Det är hon.
Ja, nu förstår jag allting.
Ursäkta?
Sedan portalerna förseglades
har båda amuletterna funnits på ön.
Och det var en älva som öppnade portalen och släppte in Lorcan som bebis.
Walker måste ha funnits här hela tiden.
Polischef Walker är faktiskt över tusen år gammal.
Oj. Hon måste använda fuktkräm.
Sluta.
Jag gör ju inget.
Jo, du tänker. Och jag vet vad du tänker på.
Och du måste sluta.
Jag kan inte.
Andra sidan förgörs av en mörk energi
som förvrider minotaurernas tänkande och förstör allt i sin väg.
Äntligen fann jag en värld där jag hör hemma,
och den är döende.
Hur kan jag återvända till mitt gamla liv?
Gömma mig här och låta det ske?
Det är för sent, Lorcan. Du hörde vad Arianys sa.
Hon sa också att jag har en syster.
En syster som satte kronan högre än dig.
Den mörka energin förgiftade hennes tankar.
Kai behöver min hjälp.
Nej!
Vi har visst båda underskattat varandra.
Okej, då åker vi.
Glöm det. Aldrig i livet.
Jag rodde hela vägen hit. Nån av er får ro hem.
-Ont i axeln. -Paraply.
Benet.
-Såja. Bra. Så ska det se ut. -Nej, nej!
Nej!
Vår tid tillsammans är tyvärr slut.
Adjö, polischef Walker. Det var magiskt.
Förlåt, George.
Vi ville inte att det här skulle hända.
Vi försökte bara hjälpa Lorcan.
Men nu är du skadad, Lorcan är borta, och det är vårt fel.
Jag lovar, när Lorcan är tillbaka är våra äventyrsdagar över.
Över? De har bara börjat.
Inte bara Lorcan har en bestämmelse.
Vad menar du?
Alla ni tre ska bli nästa generation Äldste.
På bara några veckor har ni avslöjat fler hemligheter
och visat mer mod och handlingskraft än några Äldste före er.
Är vi blivande Äldste?
Vänta, vi?
Men vi är ju barn.
Hur ska vi kunna skydda världen…
…från ett ondskefullt minotaurimperium?
Vet inte, men vi får komma på nåt, fort.
Släpp in oss!
-Släpp in oss! -Nu räcker det, Leland.
Om du inte öppnar grinden så slår vi ner den!
Okej, nu lugnar vi ner oss lite.
Du skulle ju ordna det här.
Det ska jag också.
Här kommer min medarbetare.
-Nå, var är Lorcan? -Han är inte här.
Det ser jag väl.
Nej. Han är inte i den här världen, menar jag.
Wesley, du har verkligen
inte varit till nån hjälp överhuvudtaget.
Oj då.
Du lovade oss en magisk resa
genom Bryonyöns mystiska sagor och legender.
Hittills har vi inte ett en enda magisk eller mystisk…
Hej.
-Hon hinner före oss. -Vi kan inte stanna här ute.
Blåsten tilltar och George behöver hjälp.
Titta, en lysraket. "Nödsignal för lång distans."
-Skjut upp den! -Vänta.
Det finns säkerhetsinstruktioner.
"Ett: Sikta inte mot människor eller egendom.
Två: Använd ej inomhus.
Tre: Sikta alltid bort från kroppen.
-Fyra"… -Kan vi snabba på, tror du?
Jag tar inga risker. Lysraketer kan vara farliga.
Olikt beväpnade och arga minotaurer?
"Fyra."
-Vi var så oroliga. -Jag mår bra, mamma.
Skönt att du är tillbaka, min pojke.
Ja, tack.
Det här är Arianys, min…
Din mor. Ja, jag vet. Och hon verkar behöva vår hjälp.
Jag hjälper till.
Jag tar henne till kliniken.
"24: Använd ej under luftballongsäsongen."
Nu räcker det.
Undan. Här finns inget att se.
Undan. Backa.
-Vi ska nog gå. -Vänta. Var är Charlie?
Vet inte. Han har varit borta hela dagen. George med.
Dana och Harper är också försvunna.
Titta.
Vad gör du?
Det är de. Det vet jag.
-Nej! Lorcan, vänta! -Kom tillbaka!
Det här är fantastiskt!
Vad kommer härnäst? Nej, säg inget. Förstör inte överraskningen.
Vilken show!
Show?
Upp i bussen igen, allihop.
Så nära och ändå så långt borta.
Min farfar är skadad, och inget ska hindra oss från att hjälpa honom.
Lorcan! Du är tillbaka!
Tur det. Du råkar visst jämt i trubbel.
Farfar?
Han måste till dr Elson.
Ta den här.
Skojar du? Du kan inte möta henne ensam.
Det här är mellan mig och min syster. Gå!
Sa han "syster"?
Har jag en halvsyster?
Gratulerar. Hon är härlig.
Kom nu. George behöver oss.
Vi hämtar hjälp!
Så du har äntligen beslutat att sluta fly, och kämpa.
Du kanske är en minotaur ändå.
Jag vill inte strida.
I så fall går det här fort.
Det här är inte du, Kai. Du måste släppa den mörka energin.
Du vet ingenting.
Du är rätt tröglärd, va?
Du ska aldrig bära min fars krona. Den tillhör mig!
Jag vill inte ha kronan.
Men jag vill ha förändring.
Andra sidan är döende. Förstår du inte det?
Arobor! Den heter Arobor.
Du vet inte vad vår värld heter, ändå skulle du bli kung.
Du måste inte bli som vår far.
Du kan skapa fred i Arobor. Driv ut den mörka energin.
Du ser?
Du bestämmer redan hur saker ska vara
och ger mig order.
Hela mitt liv har jag förberett mig på att inta min plats på tronen.
Du ska inte få stå i vägen!
Titta, det är Dana!
Stanna bilen.
Skräm mig inte så här, Dana.
George är skadad.
Lugn. Vi tar hand om honom.
Tack, pappa.
Åh, George.
Sluta dalta. Ingen fara med mig.
-Mår du bra, Charlie? -Ja. Men Lorcan behöver vår hjälp.
Chefen, Leland här. Hör du mig?
Polischef Walker, hör du mig?
Vi har problem på stranden. Kom.
Jag vet inte riktigt vad det är, men det är inte bra.
Kom igen, raring, jag behöver dig. Det gör vi alla.
Kom.
Kan du inte bättre?
Du borde haft en treudd.
Vi kanske kan dela.
Nej!
Jag vill inte skada dig, Kai.
Jag kan inte låta dig återvända. Du är inte dig själv.
Tror du att du känner mig?
Nej. Jag har aldrig mött dig, bara den mörka energi som styr dina tankar.
Den utnyttjar dig, Kai.
Utnyttjar mig?
Jag är mäktig och har full kontroll.
Jag vet att du kände det också. Jag såg det i dina drömmar.
Var det du? Jag trodde…
Att det var vår far?
"Hjälp mig, Lorcan. Hjälp mig!" Nej, det var jag.
Jag var i dina tankar, och jag kände den mörka energin där.
-Du är som jag. -Det är inte sant.
Nåt händer. Kom igen.
Följ med mig, Lorcan.
Vi kan erövra världar tillsammans.
Det är det du vill.
Hur kan du tro det?
För det är allt du nånsin velat.
Du har chansen att äntligen få en tillhörighet.
Sluta. Jag vet vad du försöker göra.
Våra världar förändras.
Vill du inte vara på den segrande sidan?
Jag har redan valt sida.
Vilken sida är det, Lorcan?
Världen som inte ville veta av dig
eller världen du aldrig kan vara en del av?
Det räcker!
-Gör det inte! -Du är inte som hon.
Det här är inte du, Lorcan!
Att uppfostras av människor har gjort dig svag.
Du är ingen minotaur.
En tid önskade jag att jag inte var det.
När jag hade gjort allt för att vara människa. Vara som alla andra.
Men jag är ju inte som andra barn, eller hur?
Jag är minotauren med mänskligt hjärta,
vilket jag måste vara för att förena världarna.
Förena världarna?
Vem tror du att du är?
Jag är Lorcan McCready. Och McCreadys är fixare, inte kämpar.
Det är inte för sent, Kai. Låt mig hjälpa dig.
Det är över, Kai.
Inget är över.
Det kan man kalla show!
Det är ingen fara med dem.
Du är då full av överraskningar, mr Craignelder.
Nu startar vi festivalen!
Vi ses på bussen.
Ursäkta, men borde inte ni vara på fiket nu?
Har ni glömt festivalen?
Den här familjen har haft nog med spänning för en dag.
Vi sitter nog över denna gång.
Det är inte dags för familjemys nu.
Mina gäster förväntar sig Midsommarens Månfestival.
Vi kan inte ha en festival utan mat.
Det kanske är en bra idé.
Turisterna tror nog att detta ingick i festivalen.
Han har rätt.
För att fortsätta lura dem måste vi fullfölja.
Kanske början till en ljus framtid för er och ert fik.
Snälla. Hjälp mig lite.
Det verkar vettigt.
Ja, men… hjälpa Craignelder?
Okej. Först och främst, aj, mina känslor.
För det andra trodde jag att McCreadys var fixare.
Det är inte… Jag sa inte… Ni tror väl inte…
Det här är inte klokt.
MIDSOMMARMÅNE
BAGERI
-Pommes, hamburgare. Nåt mer? -Burgare med pommes?
Hej så länge.
Direkt imorgon börjar jag reparera den andra portalen.
Skära av den mörka energin från källan
bör stoppa dess spridning här.
Tack för att du skyddade mig i alla år.
Det har inte varit lätt, men en ära.
Kan jag hjälpa er?
Du förvandlades till en älvkrigare, slogs mot en pooka
och flög över ön för att få en treudd att sväva.
Vi släpper dig inte med ögonen igen.
Medge att det är mycket att ta in.
Vad tror ni att min man tycker?
Vänta lite. Nej.
Jag måste rädda honom från hans fantasi. Ursäkta mig.
Det värmer hjärtat att se öborna så glada igen.
De har dig och dina vänner att tacka.
Om de bara visste sanningen.
Så länge Kai har den andra amuletten är de i fara.
Det kan vi prata om imorgon.
Men ikväll ska vi fira.
Så fira nu.
Ja, roa er ordentligt.
Det sägs att du är prins…
…Ers kungliga Höghet.
Och ni tre ska visst bli de yngsta Äldste i öns historia.
Vi har inte riktigt fattat det än.
Det gör vi nog aldrig.
-Vill vi ens bli Äldste? -Har vi nåt val?
Är vi redo när det är dags?
Det är redan dags. Och om inte ni är redo, så är jag det.
Du har rätt.
Efter allt vi har gått igenom är vi nog redo för allt.
Allt utom det där.
Åh nej. Nej!
Hej, Bryonyön!
Vi är Extra Medium,
och ni är välkomna!
Extra Medium, Extra Medium Ni är våra fans
Extra Medium, Extra Medium
Ge oss en chans
Okej.
God morgon.
Oj. Vilken kväll. Eller hur?
Sannerligen. En verklig succé.
Mr Craignelder?
Jag har visst förlorat min son, Wesley Jr.
Jag hoppades att han var här med sina vänner.
Jag ska fråga pojkarna om de sett honom.
Pojkar!
Pojkar?
Är du verkligen säker?
Det är mitt öde.
Jag ska skipa fred på Andra sidan,
driva bort den mörka energin och förena världarna.
Det låter farligt. Särskilt för, du vet, ett barn.
Ett barn? Jag är minotaurernas kung.
Men de vet det inte än.
Om jag väntar tills Kai för sin minotaurarmé till vår värld
har vi inte en chans.
Jag har inget val, men det har ni.
Det här är mitt öde, inte ert.
Glöm det. Du kan inte göra det ensam.
Minotaurkung eller inte, så är du min bror.
Och en sak jag har lärt mig
är att du behöver mig.
-Jaså verkligen? -Ja.
Och jag måste följa med. Andra halvan av den gamla versen lyder:
"När safirmånen över natthimlen går,
ska kronan falla och en tronarvinge uppstår."
Vad betyder det?
Vet inte. Därför måste jag följa med.
Harper?
Jag måste förstås följa med. Jag är er ledare.
Hallå! Var inte så där. Det var bråttom, sa du.
Okej.
Nu är det allvar.
Är alla redo?
-Redo för vad? -Ingen aning.
Undertexter: Bengt-Ove Andersson