Tu neesi Lorkens.
Laid mani vaļā!
Aizveriet vārtus!
Laid viņu vaļā!
Kas tā bija?
Kāda, kam jāmācās atstāt labāku pirmo iespaidu.
Ja tā Otrā pusē izskatās mīnotauri, mums ir lielākas problēmas, nekā likās.
10. SĒRIJA NOKĀRTOTĀJI UN CĪNĪTĀJI
Re! Bērnu laiva.
Vismaz zinām, ka viņi ir te.
Tu to saki tā, it kā tas būtu labi.
Varbūt varam viņus panākt, pirms viņi sasniedz vārtus.
Ejam!
Ei, priekšniec, kur esi?
Atvaino, Līlend, bet šis nav labs brīdis.
Pilnīgi piekrītu.
Te daudz dusmīgu salinieku grib iekļūt kapos.
Cieņas izrādīšana mūsu senčiem
ir svarīga Saulgriežu mēness svētku daļa.
Nav pareizi nelaist mūs iekšā.
Viņiem ir sava taisnība.
Džordž?
Džordž!
Man jāiet.
Priekšniec? Priekšniec!
Mīļā?
Ak vai!
-Šurp. Nāciet! Nečammājieties! -Kā gribu redzēt!
Kas te notiek?
Kapi ir slēgti līdz turpmākam rīkojumam.
Slēgti?
Vai tu nojaut, cik tālu šie labie ļaudis ir braukuši
un cik daudz samaksājuši, lai pilnībā izbaudītu šos svētkus?
Aizmirstiet par kapiem! Gribam redzēt mīnotauru.
-Jā, kur tas ir? -Nu-nu! Nepārsteigsimies!
Paņem riteni un atved šurp Lorkenu!
Es nezinu, kur viņš ir. Turklāt manī viņš neklausās.
-Atrodi un liec ieklausīties! -Kā?
Nauda. Meli. Suņu cepumi. Man vienalga. Tikai atved!
Ja šie tipi drīz neieraudzīs mīnotauru,
viss kļūs nelāgi.
Tā. Pie kā es paliku?
Tas nešķiet pareizi - iet uz svētkiem, kad Lorkens joprojām ir pazudis.
Saprotu, bet mēs nedrīkstam radīt aizdomas.
Mēs zvērējām šīs salas noslēpumus neizpaust.
Jāizturas, it kā viss būtu kārtībā.
Ko - it kā Lorkens nebūtu atradis vārtus uz citu pasauli un tajos nozudis?
Tieši tā.
Ko?
Stulbais vecais krāms!
Tas tak… Nu… Tas ir…
Kas?
Acumirkli, lūdzu!
Protams.
Tavi vecāki būs atviegloti, ka esi mājās.
-Es nevaru palikt. -Ko?
Tumšā enerģija Otru pusi iznīcina,
un mīnotauri tajā palīdz.
Bet, Lorken, ko tu vari izdarīt?
Mana tēva vairs nav. Es esmu nākamais rindā uz troni.
Kad būšu mīnotauru karalis, es izmainīšu visu.
Viņa to nepieļaus.
Kas?
Kaja. Vienīgais mīnotaurs, kurš bez manis zina, ka tu esi.
Un viņa jau reiz mēģināja tikt no tevis vaļā.
Bet tu pati teici: troni var mantot tikai nākamais.
Un pēc tevis nākamā pēcnācēja ir viņa.
Es nesaprotu.
Kaja ir tava māsa.
Mums vajag plānu.
Mums vajag par vienu gandrīz divmetrīgu mīnotauru ar dakšu mazāk aiz tām durvīm.
Paldies dievam - neesmu par vēlu.
Ja atbrauci mūs apturēt, tu veltīgi tērē laiku.
Neesmu te, lai jūs apturētu. Iešu ar jums.
Tiešām?
Protams. Lorkenam mūs vajag. Mūs visus.
Negribu šo brīdi sabojāt,
bet vai tu viņam izstāstīsi, kas ir aiz otrām durvīm, vai to izdarīt man?
Kopš tavas ierašanās esam daudz ko turējuši noslēpumā,
taču nezinājām, ka tev ir māsa.
Dvīne, dzimusi tikai dažas minūtes pēc Lorkena.
Kā viņa varēja dot priekšroku tronim, nevis brālim?
Viņu ir pārņēmusi tumšā enerģija.
Mīnotauri nedomā ar savu prātu.
Kāpēc tumšā enerģija nav ietekmējusi tevi?
Daudzus gadus esmu slēpusies.
Bet tā izplatās ātri. Drīz vairs nebūs, kur slēpties.
Man jāstājas Kajai pretī. Tā ir vienīgā izeja.
-Nē. Viņa ir pārāk spēcīga. -Ja es varētu ar viņu parunāt…
Tu nedrīksti atgriezties. Manu pasauli vairs nevar izglābt.
Nu mums jātur drošībā tevi un šo pasauli.
Abiem vārtiem jāpaliek ciet uz visiem laikiem.
Abiem? Ir vairāk nekā vieni?
Mīnotaurs vai ne, mums šie vārti ir jāatver.
Cita ceļa nav.
Vectēvam taisnība.
Tā ir mūsu vienīgā cerība jebkad ieraudzīt Lorkenu.
Nu, kad tu to pasaki tā…
Mēs piedalāmies.
Stop! Neklausies viņā! Dod amuletu man!
Viņš acīmredzot ir goblins. Nedod viņam amuletu!
Protams, ka viņš tā teiks. Viņš ir goblins.
Ko lai es daru?
-Dod viņam! -Nedod viņam!
Ko tu runā?
Tas nepalīdz.
Kas, pēc daudzu vēsturnieku domām, ir vai nav bijušas drupas…
Sveiki, dārgie!
-Vai esat redzējuši Čārliju vai Džordžu? -Nē. Neesam.
Vai pajautājāt Deinai?
Nevaram viņu atrast. Visu dienu neviens bērnus nav redzējis.
Savādi.
Es neuztrauktos.
Droši vien tam ir pavisam loģisks izskaidrojums.
Tu mani nenobaidīsi, goblin.
Jūs, goblini, esat viltīgi radījumi, vai ne?
Vai būtu jāpalīdz?
-Man liekas - mums jāpalīdz. -Kuram?
Izskatās, ka tavam vectēvam vēl ir cīņasspars.
Nost no amuleta!
-Joprojām domā, ka goblins esmu es? -Neņemiet ļaunā, bet varbūt.
Tas tiešām ir mazticami, ka pavecs vīrs - pat tāds, kas prot cīņas mākslu, -
spētu tuvcīņā uzveikt pārvērsties spējīgu briesmoni.
Viņa izteica labu, lai gan mazliet izstieptu domu.
Protams, ja vien briesmonis neuzgriež pretiniekam muguru.
Īsts cīņas mākslas meistars nekad tā nedarītu.
Skaidrs - tas ir viņš. Es savu vectēvu pazītu jebkur.
Sveiks!
Man tiešām jāpavada vairāk laika ar vectēvu.
Domāju - pietiks spēlēt teātri, ko?
Tagad atveriet vārtus!
Kamēr vien turi Čārliju, vārti paliks ciet.
Atlaidīšu jūsu draugu,
kad atvērsiet vārtus.
-Goda vārds. -Nedariet to!
Labi.
Tieši tā.
Nu laid viņu vaļā!
Un kāpēc lai es to darītu?
Tāpēc, ka devi goda vārdu.
Tagad laid puiku vaļā!
Tev nav ne jausmas, ar ko tev darīšana.
Apgaismo mani!
Zinu. Grūti aptvert. Bet tagad jums jādara tā.
Aizveriet muti!
Un kopā ar Džordžu ejiet ārā no šejienes!
Kā teiksiet, policiste.
Bez Lorkena es prom neiešu.
Kopš nakts, kad Lorkens ieradās šai salā, esmu viņa sargātāja.
Un es zvēru, ka darīšu visu, kas manos spēkos, lai dabūtu viņu atpakaļ.
Bet tieši tagad jūsu palīdzību vajag Džordžam.
Labi. Vectēva dēļ. Bet es atgriezīšos pēc Lorkena.
Kā es palaidu garām tevi?
Ārkārtīgi aizraujoši.
Tev nav ne jausmas, ar ko tev darīšana.
Nu, kā tad īsti ir ar paranormālo miera uzturētāju?
Policiste Volkere ir leģendāra feju karotāja
un ne tikai Lorkena aizstāve.
Viņa ir sargājusi vārtus, kopš tie tika aizzīmogoti.
Bet vai tad neiznāk, ka viņa ir vairāk nekā tūkstoš gadu veca?
Patiesi.
Jā. Tagad viss kļūst skaidrs.
Ko, lūdzu?
Kopš vārtu aizzīmogošanas
abi amuleti ir palikuši te, uz salas.
Un tā bija feja, kas atvēra vārtus, lai ielaistu mazo Lorkenu.
Tad jau Volkere te ir bijusi visu laiku.
Policiste Volkere tiešām ir vairāk nekā tūkstoš gadu veca.
Viņa noteikti mitrina ādu.
Beidz!
Es neko nedaru.
Nē, dari gan. Tu domā, un es zinu, par ko tu domā.
Un tev tas jāizbeidz.
Es nevaru.
Otru pusi iznīcina tumša enerģija,
kas sagroza mīnotauru prātu un iznīcina visu, kas ir tās ceļā.
Es beidzot atradu pasauli, kurā man bija jābūt,
un tā mirst.
Kā lai tagad atgriežos vecajā dzīvē? Nevaru te slēpties un ļaut tam notikt.
Ir par vēlu, Lorken. Tu dzirdēji, ko Ariāna teica.
Dzirdēju arī to, ka man ir māsa.
Māsa, kas troni vērtēja augstāk par tevi.
Jo tumšā enerģija ir saindējusi viņas prātu.
Man Kajai jāpalīdz.
Nē!
Izskatās, ka abi viens otru novērtējām par zemu.
Labi. Braucam!
Nu nē. Aizmirstiet! Tas nenotiks.
Es airēju visu ceļu šurp. Viens no jums to var.
-Savainots plecs. -Lietussargs.
Kāja.
-Tieši tā. Jā! Tieši tā. -Nē, nē!
Nē!
Diemžēl mūsu laiks ir galā.
Atā, policiste Volkere! Tas bija maģiski.
Atvainojiet, Džordž!
-Mēs nedomājām, ka tā notiks. -Mēs tikai centāmies palīdzēt Lorkenam.
Bet nu tu esi savainots, Lorkens ir pazudis, un tā ir mūsu vaina.
Zvēru: kad dabūsim Lorkenu atpakaļ, mūsu piedzīvojumi būs galā.
Galā? Šis ir tikai sākums.
Lorkens nav vienīgais ar īpašu likteni.
Ko jūs gribat teikt?
Jūs visi trīs būsiet nākamā vecajo paaudze.
Dažās īsās nedēļās esat atklājuši vairāk noslēpumu
un izrādījuši lielāku drosmi un sparu nekā jebkurš no vecajiem pirms jums.
Nākamie vecajie - mēs?
Pag, mēs?
Bet mēs esam bērni.
Kā mēs varam pasargāt pasauli
no ļaunas mīnotauru impērijas?
Nezinu, bet mums kaut kas jāizdomā. Ātri.
Ielaidiet!
-Ielaidiet! -Visam ir robežas, Līlend.
Vai nu tu vārtus tūlīt atvērsi, vai mēs tos izgāzīsim.
Tā, ievilksim visi elpu un nomierināsimies!
Man likās, ka jūs to atrisināsiet.
Un tā arī būs.
Te jau nāk mans kolēģis.
-Nu? Kur ir Lorkens? -Viņa te nav.
To es redzu.
Nē. Es domāju: viņa nav te - šajā pasaulē.
Veslij, pateikt "pilnīgi nemaz"
būtu pārāk augsts vērtējums tam, cik esi palīdzējis.
Ak vai!
Jūs apsolījāt maģisku ceļojumu pa Brionijas salas noslēpumaino folkloru.
Un līdz šim neesam redzējuši nevienu maģisku vai noslēpumainu…
Čau!
-Mēs no viņas neaizbēgsim. -Jūrā palikt nevaram.
Vētra pieņemas spēkā, un Džordžam vajag palīdzību.
Re! Signālraķete. "Tālas darbības avārijas signāls".
-Izšauj! -Uzgaidi!
Tur ir drošības instrukcija.
"Numur viens. Nevērst pret cilvēkiem vai īpašumu.
Numur divi. Nelietot telpās.
Numur trīs. Vienmēr vērst prom no sava ķermeņa.
-Numur četri"… -Vai varam ātrāk?
Es neriskēšu. Signālraķetes var būt bīstamas.
Un apbruņots un dusmīgs mīnotaurs ne?
"Numur četri."
-Mēs tā uztraucāmies! -Man viss labi, mamm.
-Ak, prieks tevi redzēt, dēls. -Jā, paldies.
Šī ir Ariāna. Viņa ir mana…
Tava māte. Jā, es zinu. Izskatās, ka viņai vajag palīdzību.
Es palīdzēšu.
Aizvedīšu viņu uz klīniku.
"Numur 24. Neizmantot gaisa balonu sezonā."
Tā, nu pietiek.
Atpakaļ! Palieciet tur! Te nav, ko redzēt.
Atpakaļ! Palieciet tur!
-Mums jāiet. -Pag! Kur ir Čārlijs?
Nezinām. Viņš ir prom visu dienu. Arī Džordžs.
Un nekur nevaram atrast Deinu un Hārperi.
Re!
Ko tu dari?
Tie ir viņi. Es zinu.
-Nē! Lorken, pagaidi! -Atgriezies!
Šis ir vienreizīgi!
Kas tālāk? Nē, nesakiet! Negribu to sabojāt.
Kāds šovs!
Šovs?
Visi atpakaļ autobusā!
Tik tuvu un tomēr tik tālu.
Mans vectēvs ir savainots, un nekas mūs nekavēs sniegt viņam palīdzību.
Lorken! Tu esi atpakaļ!
Labi, ka tā. Tev noteikti jāiekuļas nepatikšanās, ko?
Vectēv?
Viņš jāaizved pie dr. Elsones.
Paņem šo!
Tu joko? Tu nevari stāties viņai pretī viens.
Tas attiecas uz mani un māsu. Nu ej!
Vai viņš teica "māsa"?
Man ir pusmāsa?
Apsveicu. Viņa ir burvīga.
Nāc! Džordžam mūs vajag.
Dabūsim palīgus.
Tātad beidzot izlēmi vairs nebēgt un cīnīties.
-Varbūt tomēr esi mīnotaurs. -Neesmu te, lai cīnītos.
Nu, tad tas būs ātri.
Tu tāda neesi, Kaja. Tev jāatlaiž tumšā enerģija.
Tu neko nezini.
Tev pielec lēni, ko?
Tu nekad neliksi galvā mana tēva kroni. Tas pieder man!
Es negribu kroni.
Bet pārmaiņas gan gribu.
Otra puse mirst. Vai tu to neredzi?
Arobora! To sauc Arobora.
Tu pat nezini mūsu pasaules vārdu, bet tevi ieceltu par karali.
Tev nav jābūt tādai kā tēvs.
Tu varētu atnest Aroborai mieru. Aizdzīt tumšo enerģiju.
Redzi?
Tu jau izlem, kā visam jābūt,
saki man, ko darīt.
Es visu mūžu esmu gatavojusies ieņemt vietu tronī.
Tu nestāsies man ceļā!
Re! Tā ir Deina.
Apstājies!
Vairs tā nedari, Deina!
Džordžs ir savainots.
Neuztraucies! Mēs viņam palīdzēsim.
Paldies, tēt.
Ak, Džordž!
Nesatraucies! Man viss kārtībā.
-Vai tev viss labi, Čārlij? -Jā. Bet Lorkenam vajag palīdzību.
Priekšniec, te Līlends. Vai dzirdi?
Policiste Volkere, vai dzirdi?
Mums ir sarežģīta situācija pludmalē. Beidzu.
Īsti nezinu, uz ko es te skatos, bet tas nav labi.
Nu taču, mīļā! Man tevi vajag. Mums visiem.
Beidzu.
Tev nekā vairāk nav? Vajadzēja paņemt līdzi žuburdakšu.
Varbūt varam dalīties.
Nē!
Es negribu tev nodarīt pāri, Kaja.
Atvaino, bet es nevaru laist tevi atpakaļ. Tu neesi tu pati.
Domā, ka mani pazīsti?
Nē. Neesmu tevi pat saticis, jo tavu prātu pārņēmusi tumšā enerģija.
Tā tevi izmanto, Kaja.
Mani izmanto?
Nekad neesmu jutusies tik spēcīga un spējīga kontrolēt.
Un zinu, ka to juti arī tu. Redzēju tavos sapņos.
Tā biji tu? Man likās…
Ka tas ir mūsu tēvs?
"Palīdzi man, Lorken! Palīdzi!" Nē, tikai es.
Es biju tavā prātā un sajutu tur tumšo enerģiju.
-Tu esi tāds pats kā es. -Nav tiesa.
Kaut kas notiek. Ejam!
Nāc man līdzi, Lorken!
Mēs kopā varam iekarot pasaules.
Tu to gribi.
-Kā tu tā vari domāt? -Jo tieši to tu vienmēr esi gribējis.
Es piedāvāju tev iespēju beidzot būt piederīgam.
Izbeidz! Es zinu, ko mēģini panākt.
Mūsu pasaules mainās.
Vai beigās negribi būt uzvarētāju pusē?
Es savu pusi jau esmu izvēlējies.
Un kura puse tā ir, Lorken?
Tā pasaule, kura tevi negribēja,
vai tā, pie kuras nevarēji būt piederīgs?
Pietiek!
-Nedari tā! -Tu neesi tāds kā viņa.
Tu tāds neesi, Lorken.
Uzaugot pie cilvēkiem, esi kļuvis vājš.
Tu neesi nekāds mīnotaurs.
Bija laiks, kad negribēju tas būt.
Kad būtu darījis jebko, lai būtu cilvēks. Tāds pats kā pārējie bērni.
Bet es neesmu kā pārējie bērni, vai ne?
Esmu mīnotaurs ar cilvēka sirdi,
un tieši tādam man jābūt, lai šīs pasaules apvienotu.
Šīs pasaules apvienotu?
Kas, tavuprāt, tu esi?
Esmu Lorkens Makrīdijs. Un Makrīdiji visu nokārto, nevis cīnās.
Vēl nav par vēlu, Kaja. Ļauj man tev palīdzēt!
Viss galā, Kaja.
Nekas nav galā.
Lūk, tas ir šovs!
Viņiem viss būs labi.
Jūs esat pārsteigumu pilns, Kreigneldera kungs.
-Lai šie svētki sākas! -Tiksimies autobusā.
Atvainojos, bet vai jums nav jābūt ēstuvē?
Vai arī esat aizmirsuši, ka ir svētki?
Domāju - šai ģimenei satraukuma vienai dienai pietiek.
Šo daļu mēs varētu izlaist.
Šis nav laimīgu ģimeņu laiks.
Mani viesi gaida Saulgriežu mēness svētkus.
Svētki nevar būt bez ēdiena.
Varbūt tā nav slikta doma.
Tagad tūristi domā, ka tas viss bija svētku dēļ.
Taisnība. Ja gribam viņus piemānīt, tas jāizdara līdz galam.
Tas varētu būt spožas nākotnes sākums jums un jūsu ēstuvei.
Nu taču! Izpalīdziet man!
Izklausās prātīgi.
Jā, bet… palīdzēt Kreignelderam?
Tā. Vispirms - au! - manas jūtas.
Un, otrkārt, man likās, ka Makrīdiji visu nokārto.
Tas nav… Es ne… Jūs nevarat…
Nespēju noticēt.
SAULGRIEŽU MĒNESS
MAIZNĪCA
ZIVIS UN KARTUPEĻI
-Frī, hamburgers. Vēl ko? -Burgeru ar frī?
Atā!
Rīt no paša rīta es ķeršos pie darba, lai salabotu otrus vārtus.
Nodalot tumšo enerģiju no tās avota, tās izplatībai te vajadzētu beigties.
Paldies, ka atbalstījāt mani visus šos gadus.
Nebija viegli, bet tas man bija pagodinājums.
Kā varu palīdzēt?
Jūs pārvērtāties par feju karotāju, cīnījāties ar goblinu,
tad pārlidojāt pāri salai, lai levitētu dakšu.
Mēs nenolaidīsim no jums ne acu.
Patiesībā, policiste, to nav viegli aptvert.
Kā, tavuprāt, jūtas mans vīrs?
Paga! Nē.
Labāk iešu paglābt viņu no iztēles. Atvainojiet!
Tas silda sirdi, kad redzu saliniekus atkal tik priecīgus.
Viņiem par to jāpateicas tev un taviem draugiem.
Ja viņi zinātu patiesību!
Kamēr vien Kajai būs otrs amulets, viņi nebūs drošībā.
Par to varam parunāt rīt.
Bet šovakar ir jāsvin.
Tāpēc ejiet sviniet!
Jā, izklaidējieties!
Nu, dzirdējām, ka tu esi princis.
Jūsu Karaliskā Augstība!
Un es dzirdēju, ka jūs būšot visu laiku jaunākie vecajie.
Diez vai esam to īsti aptvēruši.
Nez vai kādreiz aptversim.
-Vai mēs vispār gribam būt vecajie? -Vai mums ir izvēle?
Vai būsim gatavi, kad pienāks laiks?
Laiks jau ir pienācis. Un nezinu, kā jūs, bet es esmu gatavs.
Tev taisnība.
Pēc visa, ko esam piedzīvojuši, esam gatavi jebkam.
Jebkam, izņemot šo.
Ai, nē! Nē!
Sveika, Brionijas sala!
Mēs esam Extra Medium,
un jūs esat laipni lūgti.
Extra Medium, Extra Medium Jums acu priekšā būs
Extra Medium, Extra Medium
Paklausieties mūs!
Eju.
Labrīt!
Kas par nakti! Pareizi?
Patiesi. Vispārējs triumfs.
Kreigneldera kungs?
Izskatās, ka esmu pazaudējis savu dēlu, Vesliju junioru.
Cerēju, ka viņš varētu būt te kopā ar saviem draugiem.
Pajautāšu, vai zēni viņu ir redzējuši.
Ei, zēni!
Zēni?
-Vai esi par to drošs? -Tas ir mans liktenis.
Es atnesīšu Otrai pusei mieru,
izdzīšu tumšo enerģiju un apvienošu pasaules.
Tas izklausās bīstami. Īpaši bērnam.
Bērnam? Esmu mīnotauru karalis. Tikai viņi to vēl nezina.
Ja gaidīšu, līdz Kaja atvedīs uz mūsu pasauli savu mīnotauru armiju,
mums nebūs izredžu.
Man nav izvēles, bet jums ir.
Šis ir mans liktenis, nevis jūsējais.
Pat nedomā! Tu to nedarīsi viens.
Mīnotauru karalis vai ne, tu joprojām esi mans brālis.
Un, ja kaut ko šajā laikā esmu sapratis,
tad to, ka tev mani vajag.
-Ak tiešām? -Tiešām.
Un jāiet arī man. Senā dzejoļa otrajā pantā skaidri pateikts:
"Kad debesīs safīra mēness kāps,
tad kronis kritīs un mantinieks nāks."
Ko tas nozīmē?
Nezinu. Tāpēc man jāiet.
Hārpere?
Man, bez šaubām, ir jāiet. Esmu jūsu līdere.
Ei! Izbeidz! Man likās, ka steidzamies.
Labi.
Mēs tiešām to darām.
Visi gatavi?
-Gatavi kam? -Nav ne jausmas.
Tulkojusi Inguna Puķīte