Du er ikke Lorcan.
Giv slip på mig!
Luk portalen!
Slip ham!
Hvem var det?
En, der skal blive bedre til førstehåndsindtryk.
Ser minotaurer sådan ud på Den anden side, har vi større problemer, end vi troede.
10. AFSNIT PROBLEMKNUSERE OG KRIGERE
Se! Børnenes båd. I det mindste ved vi, de er her.
Du siger det, som om det er godt.
Måske kan vi fange dem, før de når til portalen.
Kom nu!
-Politichef, hvor er du? -Det er desværre et dårligt tidspunkt.
Det må du nok sige. Vrede øboer vil ind på gravpladsen.
Det er vigtigt at vise vore forfædre respekt til midsommermånefestivalen.
-Det er forkert at lukke os ude! -De har ret, politichef.
George?
Jeg må gå.
Politichef?
Skat?
Åh nej.
-Denne vej. Kom. Stå ikke bare der. -Jeg glæder mig.
-Hvad sker der? -Gravpladsen er lukket indtil videre.
Lukket? Har du nogen idé om, hvor langt de her godtfolk er rejst,
og hvor meget de har betalt for den fulde festivaloplevelse?
Glem gravpladsen. Vi vil se minotauren!
-Ja, hvor er han? -Lad os ikke forhaste os.
Tag cyklen, og hent Lorcan.
Jeg ved ikke, hvor han er, og han lytter ikke til mig.
-Find ham, og tving ham til at lytte. -Hvordan?
Penge! Løgne! Hundekiks! Jeg er ligeglad. Bare hent ham!
Hvis de klovne ikke snart ser en minotaur, bliver det ikke kønt.
Godt. Hvor var jeg?
Det virker forkert at tage til festival, når Lorcan stadig er forsvundet.
Ja, men vi må ikke vække mistanke.
Vi svor at holde på øens hemmeligheder. Vi må lade som ingenting.
Som om Lorcan ikke fandt portalen til en anden verden og forsvandt ind i den?
Netop.
Hvad?
Dumme, elendige bras!
Det er bare… Altså… Det er…
Hvad?
Et øjeblik, tak.
Selvfølgelig.
Dine forældre bliver lettede over, at du er hjemme.
-Jeg kan ikke blive. -Hvad?
Den mørke energi ødelægger Den anden side, og minotaurerne hjælper med det.
Men Lorcan, hvad kan du gøre?
Min far er borte. Jeg er den næste i tronfølgen.
Når jeg er minotaurkonge, ændrer jeg alt.
-Det vil hun aldrig tillade. -Hvem?
Kai. Den eneste anden minotaur, der ved, du findes.
Hun har allerede prøvet at standse dig.
Men du sagde, kronen kun kan gå til den næste i tronfølgen.
-Efter dig er hun den næste i tronfølgen. -Det forstår jeg ikke.
Kai er din søster.
Vi har brug for en plan.
Vi har brug for færre to-meter-høje, trefork-svingende minotaurer
på den anden side af døren.
Jeg kom gudskelov ikke for sent.
Kom du for at forhindre os, så spilder du tiden.
Jeg forhindrer jer ikke. Jeg tager med jer.
Gør du?
Selvfølgelig. Lorcan har brug for os. Os alle.
Jeg vil ikke ødelægge øjeblikket,
men fortæller I, hvad der er bag dør nummer to, eller skal jeg?
Vi har holdt ting skjult for dig, siden du ankom,
men vi vidste ikke, du havde en søster.
En tvilling, født få minutter efter Lorcan.
Hvordan kunne hun vælge en krone over sin egen bror?
Den mørke energi har fået tag i hende. Minotaurernes sind er ikke deres egne.
Hvorfor har den ikke fået tag i dig?
Jeg har levet i skjul i mange år.
Men den spreder sig hurtigt. Snart er der ingen steder at gemme sig.
Jeg skal møde Kai. Det er den eneste udvej.
-Nej. Hun er for stærk. -Hvis jeg bare kan tale med hende…
Du må aldrig tage tilbage. Min verden står ikke til at redde.
Nu skal vi beskytte dig og denne verden. Portalerne skal forblive lukket for evigt.
Portalerne? Er der mere end en?
Minotaur eller ej, skal vi åbne portalen. Der er ingen anden udvej.
Bedstefar har ret. Det er vores eneste håb om at se Lorcan igen.
Når du siger det på den måde…
Vi er med.
Stop! Lyt ikke til ham. Giv mig amuletten.
Han er tydeligvis pookaen. Giv ham den ikke.
Selvfølgelig siger han det. Han er pookaen.
Hvad gør jeg?
-Giv ham den. -Gør det ikke.
-Hvad snakker du om? -Det hjælper ikke.
Hvilket mange historikere mener, måske har været ruiner…
Goddag, søde.
-Har I set Charlie eller George? -Nej, det har vi ikke.
Har I spurgt Dana?
Vi kan ikke finde hende. Ingen har set børnene hele dagen.
Det er sært.
Jeg ville ikke bekymre mig. Der er sikkert en logisk forklaring.
-Du kan ikke skræmme mig, pooka. -I pookaer er lumske væsener.
Burde vi hjælpe?
-Det burde vi da. -Hjælpe hvem?
Din bedstefar kan sørme stadig slås.
Hold dig fra amuletten.
-Tror I stadig, jeg er pookaen? -Ikke for noget, men måske?
Det virker usandsynligt, at en ældre mand, omend god til kampsport,
kan besejre et formskiftende uhyre i et mand mod pooka-slagsmål.
Hun har fat i noget, omend på en omstændelig måde.
Medmindre uhyret vender ryggen til sin modstander.
Som en ægte kampsportsmand aldrig gør.
Det er ham. Jeg kan genkende min bedstefar hvor som helst.
Hej.
Jeg burde se min bedstefar oftere.
Nu ikke mere teater, vel?
Åben portalen.
Så længe du har Charlie, forbliver portalen lukket.
Jeg slipper jeres ven, efter I åbner portalen.
-Det lover jeg. -Lad være!
Fint.
Sådan ja.
-Slip ham så fri. -Og hvorfor skulle jeg det?
Fordi du lovede det. Slip så drengen fri.
Du aner ikke, hvad du er oppe imod.
Fortæl mig det.
Ja, det er overvældende. Men hør nu, hvad I skal.
Luk mundene.
Og tag George med væk herfra.
-Som du vil, politichef. -Jeg går ikke uden Lorcan.
Siden den nat, Lorcan ankom, har jeg været hans beskytter.
Jeg sværger, jeg vil gøre alt, jeg kan, for at få ham tilbage.
Men lige nu har George brug for jeres hjælp.
Okay, for bedstefars skyld. Men jeg kommer tilbage efter Lorcan.
Hvordan overså jeg dig?
Aldeles fascinerende.
Du aner ikke, hvad du er oppe imod.
Hvad sker der for den overnaturlige politibetjent?
Politichef Walker er en legendarisk fe-kriger
og mere end Lorcans beskytter.
Hun har vogtet portalerne, siden de blev forseglet.
Men er hun så ikke over tusind år gammel?
Jo.
Ja. Det hele giver mening nu.
Undskyld mig?
Siden portalerne blev forseglet, er begge amuletter blevet på øen.
Og det var en fe, der åbnede portalen for at lukke lille Lorcan ind.
Walker må have været her hele tiden.
Politichef Walker er over tusind år. Wauw. Hun bruger nok fugtighedscreme.
-Stop. -Jeg gør ikke noget.
Jo, du gør. Du tænker, og jeg ved, hvad du tænker på.
-Og du skal holde op. -Det kan jeg ikke.
En mørk energi ødelægger Den anden side.
Den fordrejer minotaurernes sind og udrydder alt på sin vej.
Jeg har endelig fundet en verden, hvor jeg hører til, og den er ved at dø.
Hvordan kan jeg vende tilbage til mit gamle liv nu?
Jeg kan ikke gemme mig og lade det ske.
Det er for sent, Lorcan. Du hørte Arianys.
-Jeg hørte også, at jeg har en søster. -En søster, der valgte en krone over dig.
Den mørke energi forgiftede hendes sind. Kai har brug for min hjælp.
Nej!
Vi undervurderede vist begge hinanden.
Okay, kom så.
Nej. Glem det. Det sker ikke.
Jeg roede hele vejen herhen. En af jer kan gøre det.
-Dårlig skulder. -Paraply.
Ben.
-Sådan. Ja! Sådan! -Nej!
Nej!
Ak, vores tid sammen er endt.
Farvel, politichef. Det har været magisk.
Undskyld, George. Vi ønskede ikke noget af det her.
Vi ville bare hjælpe Lorcan.
Men du er såret, Lorcan er forsvundet, og det er vores skyld.
Jeg lover, at når vi får Lorcan hjem, er vore eventyrdage forbi.
Forbi? Det er kun begyndelsen.
-Lorcan er ikke den eneste med en skæbne. -Hvad mener du?
I bliver alle tre den næste generation af ældste.
På få uger har I afsløret flere hemmeligheder
og udvist mere mod og gejst end nogen ældste før jer.
De næste ældste? Os?
-Vent. Os? -Men vi er børn.
Hvordan skal vi kunne beskytte verden mod et ondt minotaurrige?
Det ved jeg ikke, men vi skal finde på noget hurtigt.
-Luk os ind! -Nok er nok, Leland.
Enten åbner du porten nu, eller også vælter vi den!
Lad os tage en dyb indånding og samle os.
-Jeg troede, du ville ordne det. -Og det skal jeg nok.
Her kommer min medarbejder nu.
-Nå, hvor er Lorcan? -Han er ikke her.
Det kan jeg se.
Nej. Jeg mener, han er ikke i den her verden.
Wesley, mindre end nogen
er en overdrivelse af, hvor stor en hjælp du har været.
Åh nej.
Du lovede os en magisk rejse gennem Bryony Islands mystiske folklore.
Og indtil videre har vi ikke set en eneste magisk eller mystisk…
Hej.
-Vi slipper aldrig fra hende. -Vi kan ikke blive herude.
Stormen bliver værre, og George skal have hjælp.
Se, et nødblus. "Et vidtrækkende nødsignal."
-Gør det! -Vent. Der er sikkerhedsinstruktioner.
"Nummer et: Rettes ikke mod folk eller ejendele.
Nummer to: Bruges ikke indendørs.
Nummer tre: Rettes altid væk fra kroppen.
-Nummer fire"… -Kan vi skynde os?
Jeg tager ingen chancer. Nødblus kan være farlige.
Ulig bevæbnede, vrede minotaurer?
"Nummer fire."
-Vi var så bekymrede. -Jeg har det fint, mor.
-Godt at se dig, søn. -Ja, tak.
Det er Arianys. Hun er min…
Din mor. Det ved jeg. Hun har vist brug for hjælp.
Lad mig.
Jeg tager hende med til min klinik.
"Nummer 24: Bruges ikke under luftballonsæsonen."
Nu er det nok.
Hold afstand. Her er intet at se.
Hold jer tilbage.
-Lad os gå. -Vent. Hvor er Charlie?
Det ved vi ikke. Han har været væk hele dagen. Også George.
Og vi kan ikke finde Dana eller Harper.
Se.
-Hvad skal du? -Det er dem. Jeg ved det.
-Nej! Lorcan, vent! -Kom tilbage!
Det er fedt!
Hvad bliver det næste? Nej, sig det ikke. Jeg vil ikke spolere det. Sikket show!
Show?
Tilbage i bussen med jer.
Så tæt på og alligevel så langt fra.
Min bedstefar er såret, og intet skal forhindre os i at skaffe ham hjælp.
Lorcan! Du er tilbage!
Heldigvis. Du kan ikke holde dig væk fra ballade.
Bedstefar?
Få ham hen til dr. Elson.
-Tag den. -Seriøst? Du kan ikke gå imod hende alene.
Det er mellem min søster og mig. Gå så!
-Sagde han "søster"? -Har jeg en halvsøster?
Tillykke. Hun er skøn.
Kom nu. George har brug for os.
Vi skaffer hjælp!
Endelig holdt du op med at flygte og kæmper i stedet.
Måske er du alligevel en minotaur.
-Jeg er her ikke for at kæmpe. -Så er det hurtigt forbi.
Du er ikke dig selv, Kai. Giv slip på den mørke energi.
Du ved ingenting.
Du er ikke lærenem, hvad?
Du kommer aldrig til at bære min fars krone. Den tilhører mig!
Jeg vil ikke have kronen.
Men jeg vil have forandring. Den anden side vil dø. Kan du ikke se det?
Arobor! Det hedder Arobor.
Du ved ikke engang, hvad din verden hedder, og de vil gøre dig til konge.
Du behøver ikke være som far.
Du kan bringe fred til Arobor. Drive den mørke energi på flugt.
Ser du det? Du beslutter allerede, hvordan alt skal være,
og siger, hvad jeg skal.
Jeg har brugt hele livet på at forberede mig til tronen.
Du skal ikke stå i vejen for mig!
Se, det er Dana! Hold ind til siden.
-Gør det ikke mod mig, Dana. -George er såret.
-Bare rolig. Vi tager os af ham. -Tak, far.
-Åh, George. -Hold op med at pylre. Jeg har det fint.
-Er du okay, Charlie? -Ja. Men Lorcan har brug for os.
Politichef, det er Leland. Modtager du?
Politichef Walker, modtager du?
Der sker noget på stranden. Slut.
Jeg ved ikke hvad, men det er ikke godt.
Kom nu, skat. Jeg har brug for dig. Det har vi alle. Slut.
Har du ikke andet? Du skulle have taget en trefork med.
Måske kan vi dele.
Nej!
Jeg vil ikke såre dig, Kai.
Beklager, men du må ikke tage tilbage. Du er ikke dig selv.
Tror du, du kender mig?
Nej. Jeg har aldrig mødt dig, men den mørke energi styrer dit sind.
-Den udnytter dig, Kai. -Udnytter mig?
Jeg har aldrig følt mig mere magtfuld.
Og du mærkede det også. Jeg så det i dine drømme.
Var det dig? Jeg troede…
At det var far?
"Hjælp mig, Lorcan. Hjælp mig!" Nej. Det var mig.
Jeg var i dit sind og mærkede den mørke energi.
-Du er ligesom mig. -Det passer ikke.
Der sker noget. Kom så.
Kom med mig, Lorcan.
Vi kan erobre verdener sammen. Det er det, du vil.
-Hvordan kan du tro det? -Det er det eneste, du ønsker dig.
Jeg tilbyder dig en chance for at høre til.
Hold op. Jeg ved, hvad du er ude på.
Vores verdener forandrer sig. Vil du ikke være på vindersiden, når det sker?
Jeg har allerede valgt side.
Og hvilken er det, Lorcan? Den verden, der ikke ville kendes ved dig,
eller den, du aldrig kunne blive en del af?
Nu er det nok!
-Lad være! -Du er ikke som hende!
Sådan er du ikke, Lorcan.
Du er blevet svag af at vokse op hos mennesker.
-Du er ingen minotaur. -Engang ønskede jeg, jeg ikke var det.
Jeg ville have gjort alt for at være menneske. Ligesom de andre børn.
Men jeg er ikke som de andre børn.
Jeg er minotauren med menneskehjertet,
og det skal jeg være for at forene verdenerne.
Forene verdenerne? Hvem tror du, du er?
Jeg er Lorcan McCready. Og vi er problemknusere, ikke krigere.
Det er ikke for sent, Kai. Lad mig hjælpe dig.
Det er forbi, Kai.
Intet er forbi.
Det var noget af et show!
De klarer sig, drenge.
Du er fuld af overraskelser, hr. Craignelder.
-Lad os få gang i festivalen! -Vi ses i bussen.
Undskyld, men bør I ikke være i cafeteriaet? Har I glemt festivalen?
Vores familie har fået nok spænding for én dag. Vi springer over.
Der er ikke tid til at lege lykkelig familie.
Mine gæster forventer en midsommermånefestival.
Vi kan ikke holde festival uden mad.
Det er nok ikke en dårlig idé. Turisterne tror, det var en del af festivalen.
God pointe. Hvis de skal narres, skal vi gennemføre det.
Det er måske begyndelsen på en lys fremtid for jer og cafeteriaet. Kom nu. Hjælp mig.
-Det giver mening. -Ja, men… hjælpe Craignelder?
Okay. For det første, av, mine følelser.
Og for det andet troede jeg, McCready-familien var problemknusere.
Det er ikke… Jeg ville ikke… Du kan ikke…
Det er ufatteligt.
MIDSOMMERMÅNE
BAGERI
-Pomfritter, hamburger. Andet? -Burger med pomfritter.
Tuttelu.
I morgen tidlig reparerer jeg den anden portal.
Afskærer vi den mørke energi fra kilden, spreder den sig nok ikke her.
Tak, fordi du har passet på mig i alle de år.
Det har ikke været nemt, men det var en ære.
Kan jeg hjælpe jer?
Du forvandlede dig til fe-kriger, sloges mod en pooka
og fløj så hen over øen og fik en trefork til at svæve.
Vi slipper dig aldrig af syne igen.
-Det er en ordentlig mundfuld, politichef. -Hvordan tror I, min mand har det?
Vent. Nej.
Jeg må hellere redde ham fra hans fantasi. Undskyld mig.
Det er herligt at se øboerne så glade igen.
Og det kan de takke dig og dine venner for.
Hvis bare de kendte sandheden.
Så længe Kai har den anden amulet, er de ikke i sikkerhed.
Det kan vi diskutere i morgen. Men i aften skal vi feste.
Så gå i gang med at feste.
Ja, mor jer.
Vi hører, du er prins. Deres Kongelige Højhed.
Og jeg hører, I bliver historiens yngste ældste.
-Det er ikke gået op for os endnu. -Det gør det nok aldrig.
-Vil vi overhovedet være ældste? -Har vi et valg?
Er vi klar, når tiden kommer?
Tiden er nu. Og jeg ved ikke med jer, men jeg er klar.
Du har ret. Efter alt, vi har været igennem, er vi klar til hvad som helst.
Alt andet end det her.
Åh nej. Nej!
Hej, Bryony Island!
Vi er Extra Medium,
og I er velkomne!
Extra Medium, Extra Medium Lige for øjnene af jer
Extra Medium, Extra Medium
Se, hvad vi er værd
Okay.
Godmorgen.
Wauw. Sikken aften, ikke?
Så sandelig. Det var en triumf.
-Hr. Craignelder? -Jeg kan ikke finde min søn, Wesley Jr.
Jeg håbede, han var her hos sine venner.
Jeg spørger drengene, om de har set ham.
Halløj, drenge.
Drenge?
-Er du sikker på det her? -Det er min skæbne.
Jeg vil bringe fred til Den anden side,
drive den mørke energi på flugt og forene verdenerne.
Det lyder farligt. Især for et barn.
Et barn? Jeg er konge over minotaurerne. De ved det bare ikke endnu.
Venter jeg på Kai og hendes minotaurhær, har vi ikke en chance.
Jeg har intet valg, men det har I. Det er min skæbne, ikke jeres.
Glem det. Du gør det ikke alene.
Minotaurkonge eller ej, er du stadig min bror.
Og hvis jeg har lært én ting, er det, at du har brug for mig.
-Så det har jeg? -Ja.
Og jeg skal med. I anden del af det gamle vers, står der:
"Når safirmånen oplyser himlen, falder kronen, og en arving rejser sig."
-Hvad betyder det? -Det ved jeg ikke. Derfor skal jeg med.
Harper?
Jeg skal selvfølgelig med. Jeg er jeres leder.
Hold op med det. Havde vi ikke travlt?
Okay.
Vi gør det faktisk.
Er alle klar?
-Klar til hvad? -Det aner jeg ikke.
Tekster af: Laura Klindt Nielsen