‎ПРИМАРНЕ КОХАННЯ
‎Зараз я представлю ‎любовний лист Хваґьондан,
‎яка свого часу була чудовою поетесою ‎та високоповажною художницею.
‎-Воно тріскає? ‎-Що відбувається?
‎Листа знайшли під час переміщення гробниці
‎принца Канпьона. Він був усередині труни?
‎Так.
‎Хіба це не романтично?
‎Кажеш, займаєшся закинутими справами?
‎Так.
‎Тоді до справи?
‎Закинута 300 років тому справа.
‎Попрацюємо?
‎СЕРІЯ 6
‎Спільне слідство. Правило перше:
‎«Ділитися всією інформацією
‎та при виході на об'єкт ‎рухатися в команді».
‎Правило друге:
‎«Дотримуватися дистанції під час ходьби».
‎Правило третє:
‎«Перебуваючи поряд, сидіти ‎щонайменше на відстані стільця».
‎Отже, підсумовуючи справу,
‎на презентацію ‎300-річного любовного листа,
‎який знайшли, ‎переміщуючи гробницю принца Канпьона,
‎прийшов чоловік-привид.
‎Боже, 300 років.
‎Чи не найстаріша закинута справа.
‎Тоді хто цей привид, ‎який з'явився біля тебе?
‎Це художник.
‎Він написав портрет Хваґьондан, ‎який на виставці в «Єон».
‎Тобто нам треба знайти його останки.
‎Він хоче, щоб ми знайшли не його останки,
‎а Хваґьондан.
‎Нащо шукати чужі останки?
‎Особливо тієї,
‎хто писав любовний лист принцу Канпьону.
‎Річ у тім, що Товон розказав мені
‎повністю протилежне.
‎Він каже, що Хваґьон була його коханкою,
‎а принц Канпьон був ‎королівського роду та жадав її.
‎Ти все дізнався?
‎Це художник на ім'я Товон, ‎із яким вона росла.
‎Мені байдуже, як його звати.
‎Я лише хочу знати, як.
‎Що і як.
‎Як завадити йому,
‎щоб Хваґьон прийшла до мене.
‎Ходи зі мною, дівко!
‎Чому не робиш, як наказано?
‎Як ти смієш мене ображати? ‎Будь ти проклята!
‎-Лишенько. ‎-Ти хто?
‎Господи!
‎-Цей дурень напав на аристократа! ‎-Це аристократ.
‎Він напав на аристократа! Лишенько…
‎-Припиніть. ‎-Святі небеса!
‎-Прошу, годі. ‎-Ой лишенько!
‎Напад на аристократа.
‎З допомогою Поліцейського бюро
‎ви можете домогтися його страти ‎за порушення Морального кодексу.
‎Який важкий злочин він скоїв?
‎Прошу, пощадіть його. Пощадіть!
‎Припиніть!
‎Годі!
‎Прошу, припиніть…
‎Стоп!
‎Одержимість принца Канпьона ‎перетворилася на божевілля.
‎В обмін на життя Товона
‎Хваґьон була змушена ‎стати його другою дружиною.
‎Куди це ти так поспішаєш?
‎Як ти посміла?
‎Ти заплатиш за обман аристократа.
‎Ні!
‎Хваґьон хотіла втекти ‎від тиранії принца Канпьона.
‎-Але її вбили на очах у Товона. ‎-Ні!
‎Пробач мені…
‎Принц Канпьон пішов ще далі: ‎він приховав убивство Хваґьон.
‎Він узяв пустий паланкін ‎на екскурсію на гору Кимґан
‎і пустив сміховинні чутки: ‎мовляв, Хваґьондан
‎зникла десь у горах.
‎Ніхто не знає,
‎де вона похована насправді.
‎Яка ймовірність, що Товон каже неправду?
‎У справах людей,
‎особливо романтичних партнерів, ‎треба вислухати дві сторони.
‎Любовного листа начебто знайшли ‎в гробу принца Канпьона.
‎Він сказав, що є докази протилежного.
‎Треба, щоб ти це перевірив.
‎Це стосується живих.
‎Я провела своє дослідження.
‎Товона не оцінили сучасники,
‎та потім він заробив визнання ‎своїми картинами хваджопто.
‎Що це за місце?
‎Це радше справа Чон, ніж моя.
‎Може, Товон помилився?
‎Вітаю.
‎Чому в нього серп?
‎Отже, навіщо ти прийшов?
‎Що ж, я чув,
‎що у вас є речі художника Товона, ‎які передавалися поколіннями.
‎Пане.
‎Чи можна глянути сюди?
‎Ці любовні листи були половинками одного.
‎Так, і один був адресований Товону, ‎а не принцу Канпьону.
‎Це не «Привид» часів династії Чосон, ‎а просто психопат.
‎Аристократ,
‎та вигадав слабеньке алібі з паланкіном.
‎І саме через те, ‎що був аристократом, він не міг
‎стерпіти, що вона кохає іншого.
‎Нам треба знайти її останки, ‎щоб вона спочила з Товоном.
‎Вона вже 300 років прикута ‎до принца Канпьона.
‎Її треба звільнити.
‎Та припиніть.
‎Ви хочете зупинитися?
‎Неможливо зупинитися. Ми в одному човні.
‎Насправді
‎прокурори цікавилися ‎нашою останньою покупкою.
‎Мій брат ледве це прикрив.
‎Принаймні поки все не стихне…
‎-Директорко Ок. ‎-Однаково.
‎-Завдяки вашій картині Чу Сін Хо… ‎-Хвилинку.
‎Це Чон Йо Рі.
‎Вона дзвонить вам?
‎Так, пані Чон, вітаю.
‎Останнім часом часто розмовляємо.
‎Так.
‎Так, безумовно.
‎Гаразд. До зустрічі завтра.
‎Думаєте, Йо Рі здогадується про нас?
‎Не може бути.
‎От і з'ясую, коли говоритиму з нею.
‎Я погодила зустріч ‎із директоркою «Єон» завтра.
‎Можливо, ще щось з'ясую.
‎Гаразд. Я прийду, щойно закінчу.
‎Я можу сама впоратися.
‎Ні, не можеш.
‎Пам'ятаєш перше правило?
‎Ми маємо ділитися всією інформацією
‎та при виході на об'єкт ‎рухатися в команді.
‎Потім ідемо на командну вечерю.
‎-На командну вечерю? ‎-Так.
‎Після плідного дня треба повечеряти.
‎Знову їстимемо шкварки?
‎У такому разі мені взяти запасну сорочку?
‎Власне кажучи, Чон…
‎Я отримав інформацію ‎та хочу тебе дещо запитати.
‎Де ви берете картини для готелю?
‎Цим займається наша художня команда.
‎Вони зазвичай працюють ‎через галерею «Чон» моєї тітки.
‎А що?
‎Є якась проблема?
‎Ні. Я не кажу, що є проблема ‎з «Рейною» чи галереєю «Чон».
‎От лиш «Рейна» фігурує ‎у справі про продаж мистецтва.
‎РЕЄСТР УГОД І ПРИДБАНЬ ‎ТВОРІВ МИСТЕЦТВА, РОЗМІЩЕНИХ У ГОТЕЛІ
‎Це всі роботи, що представлені в готелі?
‎Так. Я також надіслав вам ‎електронного листа.
‎І займіться творами,
‎які «Рейна» придбала
‎в галереї «Чон» за останні десять років.
‎Тогочасна ринкова ціна та сума угоди.
‎Мені потрібен детальний звіт.
‎І нікому не кажіть.
‎Авжеж.
‎Що знову? Я зайнята.
‎Сідай.
‎Що таке?
‎Як те розслідування ‎у справі готелю «Рейна»?
‎Навіщо тобі?
‎Мені просто цікаво.
‎Що саме тобі цікаво?
‎Хто займався справою, поки не зам'яли?
‎Гаразд. Я від тебе секретів не втримаю.
‎Це була справа Нам Джі Хуна ‎з третього відділу,
‎але він кинув її за наказом зверху.
‎Тепер вона моя.
‎Якщо гроші зникли, мабуть, це відмивання.
‎Якщо зникла картина, хіба це не підкуп?
‎Я теж вірю в цю теорію.
‎Але для чого втручався ‎старший прокурор Ок?
‎-Ризикував собою. ‎-От власне.
‎Це мені й здалося дивним, ‎тож я цим займаюся.
‎Я таки з'ясувала, куди пішли гроші.
‎«Рейна Груп»?
‎Ти підозріло поводишся.
‎Торочиш про «Рейну».
‎Будеш на них копати?
‎Нащо мені на них копати?
‎Я й так загинаюся із закинутими справами.
‎То гроші пішли не в «Рейну»?
‎В інше місце.
‎Хочеш, покажу?
‎Ні, я зараз маю справи. Бувай.
‎Агов.
‎А ви сентиментальніша, ніж я думала.
‎Мені небайдужа ця історія, ‎бо це мій предок,
‎та чому приділяєте стільки уваги ‎300-річному любовному листу?
‎Здавалося б.
‎Це наче й любовний лист,
‎але таке враження, що автор знав, ‎що їм судилося розлучитися чи померти.
‎Справляє сильне враження.
‎Як гадаєте, де похована Хваґьондан?
‎Пані Чон.
‎Ви, мабуть, і своїх справ достатньо маєте.
‎Чому ви хочете це знати?
‎Якщо хочете знати більше, ‎ніж те, що у відкритих реєстрах,
‎відвідайте альма-матер ‎мого покійного батька, першого директора.
‎Усі документи щодо принца Канпьона ‎ми передали туди
‎та назвали «Архів "Єон"».
‎Після виставки ‎ми передамо туди любовного листа.
‎Заходьте.
‎Вітаю, пане Кан.
‎Вибачте, у мене були термінові справи.
‎Усе гаразд. Я рада, що ти приїхав.
‎Сідай.
‎Я запросила його.
‎Вона сказала, що ти тут, ‎і я наполіг, щоб прийти.
‎-Як доїхав? ‎-Усе добре.
‎Господи.
‎ХУДОЖНІЙ МУЗЕЙ «ЄОН»
‎Ма?
‎-Це ти? ‎-Це ти?
‎Що ти тут робиш?
‎А ти?
‎Ти, мабуть, добре знаєш директорку.
‎Моя мама близька з нею.
‎От прийшов би пізніше — ми б розминулися.
‎А звідки ти їдеш?
‎На будівництві комплексу «Пекхьон Сіті» ‎знайшли артефакт,
‎тож доведеться зупинити процес.
‎-Я мав контролювати ситуацію. ‎-Ясно.
‎Ага.
‎Ось.
‎Що це?
‎Купив їх у відрядженні.
‎Тобі личитимуть.
‎Дякую.
‎Уперше отримую рукавички.
‎Я носитиму їх.
‎Гаразд.
‎Ти тут, бо щось запідозрив?
‎Що запідозрив?
‎То гроші за картини пішли…
‎Це тому ти сюди приходиш?
‎Я маю відчуття, ‎що ти від мене щось приховуєш.
‎Що відбувається? Скажи.
‎Немає чого казати.
‎-Чекай. ‎-Без рук.
‎Та годі тобі.
‎-Привіт, Ма. ‎-Припини вже.
‎Знову зустрілися.
‎Зустрілися.
‎Ви пані Чон, так?
‎Рада знайомству.
‎Я прокурорка Ім Со Хьон, працюю з Ма.
‎Я читала статтю про вас.
‎Я вас вітаю.
‎Коли у вас заручини?
‎А…
‎Я насолодився увагою, ‎але після того були новини про те,
‎що це просто чутки.
‎О, справді?
‎Ми саме збираємося вечеряти. Приєднаєтеся?
‎Яка ще вечеря?
‎Якщо не зі мною, то їстимеш сам.
‎Ай…
‎Хіба колективні вечері — ‎не гарна нагода поїсти разом?
‎Ходіть із нами.
‎Слухай, годі. Підемо двоє.
‎Чому би й ні?
‎Ходімо разом.
‎Поїмо.
‎Вчотирьох.
‎Дивися.
‎Гарно? Сфотографувалися, коли були тут.
‎Маєте чудове парне фото.
‎Це не парне фото.
‎Я не мав вибору. ‎Вона хотіла фото на пам'ять.
‎Це і є парне фото.
‎Дякую.
‎-Народ, може, тост? ‎-Авжеж.
‎Будьмо.
‎Ой.
‎Мушу сказати, мені незручно,
‎що через нас ви пішли ‎на менш якісну вечерю.
‎У нас, держслужбовців, є бюджет,
‎і платимо ми окремо.
‎Усе гаразд. Я люблю пасту.
‎І рамьон я теж люблю.
‎Ти любиш швидку локшину?
‎Так. Іноді я її їм.
‎Це чудово, коли хочеться простого.
‎Що, справді?
‎Я думала, що багатіям, ‎як ви, готують персонально.
‎Або дорогі ресторани.
‎А вам смакує рамьон біля річки Хан?
‎Рамьон найсмачніше їсти біля річки.
‎Може, якось поїмо так разом?
‎Слухай, можеш…
‎Що?
‎А ви, пане Ма?
‎Ви їли рамьон біля річки?
‎-Ну, я… ‎-Він цим живе.
‎Коли ми працювали в Південному відділку,
‎зустрілися вранці після робочої вечері.
‎З'їли разом миску локшини, ‎щоб позбутися похмілля.
‎Я б залюбки якось спробувала
‎розділити локшину, щоб позбутися похмілля.
‎Я б теж долучився. Коли скажете.
‎Що?
‎Ну звісно. Це маємо бути ми четверо.
‎Ось.
‎Їж.
‎Ма…
‎Їж. Просто їж.
‎-Ти турбуєшся про мене? ‎-Ні. Просто їж.
‎Ти точно хочеш пити? Ти ж не любиш пиво.
‎Іноді я його п'ю.
‎Пане Ма, ви приємніший, ніж здаєтеся.
‎Бачу, як ви турбуєтеся про пані Ім.
‎Певно, ви милий, турботливий.
‎Я лише сьогодні дізналася,
‎що в ньому є така сторона.
‎Я не з турботливих.
‎Вона просто незграба.
‎-Губить усе… ‎-Тобто ви турбуєтеся.
‎Бачиш?
‎Тихо. Перепрошую!
‎Можна мені ще пива?
‎-Ви мій водій? ‎-Вітаю.
‎-Дякую. ‎-Прошу.
‎Підвезу тебе до машини.
‎Я візьму таксі. Машину заберу завтра.
‎-Справді? ‎-Ага.
‎До зустрічі.
‎-До завтра. ‎-Добре.
‎Наступного разу біля річки?
‎Прошу, їдьте обережно.
‎Я тебе підвезу.
‎Ні, дякую. Думаю, я просто…
‎Я хочу прогулятися. Піду сама.
‎Прогуляємося разом?
‎Не варто.
‎Тоді щасти.
‎Ні, не можна віддавати це їхньому відділу.
‎Передзвоню завтра.
‎Йо Рі, що казала директорка «Єон»?
‎Є ще записи?
‎Ні.
‎Оце нерви вимотало, еге? Мені вдалося?
‎Бути добрим тобі вдалося.
‎-До пані Ім. ‎-Я не був із нею добрим.
‎Знаєш, як я старався захистити тебе?
‎Річ була не в мені.
‎Ти був зайнятий турботою про пані Ім.
‎Як казав Мін Хван, ти дуже приємний.
‎Хіба це можна так називати? Це нечесно.
‎Будьмо відверті.
‎Я мав слідкувати як за твоїм, ‎так і за своїм другом.
‎Я не розумів, чи я їм ту пасту, чи нюхаю…
‎Йо Рі.
‎-Ти засму… ‎-Зовсім ні.
‎Ти хоч знаєш, що я хотів сказати?
‎Що б ти не хотів казати, це не так.
‎Я ж тебе не торкнулася?
‎Ні, точно не торкнулася.
‎А… після того інциденту на яхті
‎таке ставалося?
‎Це було вперше.
‎Виходячи з мого досвіду,
‎це працює, коли я торкаюся рукою.
‎Тоді все нормально.
‎А навіть якщо ні, мені це підходить.
‎Ти не мусиш перейматися.
‎Нам треба…
‎почекати день і подивитися, що до чого.
‎Якщо до тих пір не побачиш привида,
‎значить, пронесло.
‎Тобі не варто хвилюватися.
‎Якщо щось станеться, я дам раду.
‎Та якщо побачиш привида,
‎подзвони.
‎Добре.
‎Він не бачитиме привидів.
‎Він не мав би бачити.
‎Він не подзвонить. Сподіваюся, ні.
‎Він не бачить привидів. А якщо…
‎Ти їх бачиш?
‎Ні. Я дзвоню сказати, що я їх ще не бачу.
‎Ти мене налякав. Я вже думала…
‎Дзвони, коли побачиш!
‎Вибач.
‎Покажися! Виходь!
‎Хто це був?
‎Алло?
‎Ти ж їх не бачиш?
‎Я просто хвилююся.
‎Ти казала дзвонити, якщо побачу. ‎Поки не бачу.
‎-Ма. ‎-Так?
‎Так не буде.
‎Я сама займатимуся справою.
‎Ні, зажди. Зачекай.
‎Я поки не бачу привидів,
‎а якщо побачу, це буде не вперше.
‎Усе буде добре.
‎Я вже знаю, як давати раду.
‎Та порівняно з тобою…
‎Однаково.
‎Мені теж трохи цікаво.
‎Я хочу побачити, чим закінчиться ‎ця 300-річна закинута справа.
‎Тоді гаразд.
‎Дзвони відразу, як щось станеться.
‎Добре.
‎Добраніч.
‎Я їх не бачу.
‎Може, усе добре.
‎Яке полегшення.
‎Заходьте.
‎Хотіла мене бачити?
‎Я хотіла випити з тобою чаю.
‎Хіба ти зазвичай не п'єш каву?
‎Ну,
‎я намагаюся обмежувати кофеїн.
‎Раз ти вже сказала, ‎у тебе такий собі вигляд.
‎Тобі недобре?
‎Мені сказали, що все добре.
‎Це найкращі новини для людини мого віку.
‎Пробач.
‎Я намагатимуся дзвонити частіше.
‎Гаразд.
‎Знаєш,
‎краще навіть частіше приходь.
‎Ти приходиш лише, коли я кличу.
‎Більше нічого такого,
‎хіба йому пересадили серце 12 років тому.
‎Авжеж.
‎Я питаю, бо ім'я донора конфіденційне.
‎Як скоро?
‎Так, якнайшвидше.
‎ПОПЕРЕДНІЙ ЗВІТ — ОБ'ЄКТ: МА КАН УК
‎-Двісті джоулів. ‎-Є 200.
‎Чисто.
‎Чисто!
‎Лікарю, у донора вирізали серце.
‎-Детективе Ко. ‎-Так?
‎Перше чи друге?
‎-Два варіанти? Перше. ‎-Так.
‎Гаразд. Свиняча котлета.
‎Завжди одне й те ж.
‎Пане Ма. Пообідаємо?
‎-Ви собі йдіть. ‎-Упевнені?
‎-Ходіть на котлети. ‎-Добре.
‎Після виставки
‎я вшаную бажання мого покійного батька, ‎першого директора фонду:
‎передам листа в його альма-матер.
‎Так.
‎Перший директор фонду передав туди
‎майже всі документи щодо принца Канпьона.
‎Зазвичай слідство ми починаємо ‎з того, що знаємо.
‎Можливо, у документах ‎про принца Канпьона ми щось знайдемо.
‎Я піду туди після роботи.
‎Що? Я теж планувала піти.
‎То ходімо разом.
‎Звісно.
‎-Пане Пон. ‎-Так?
‎Підійдіть.
‎На сьогоднішній нараді директорів ‎буде щось важливе?
‎Наскільки я знаю, то ні.
‎Тоді сьогодні можете провести нараду ви.
‎Так, пані.
‎Слухай, Ом.
‎Тобі не здається, ‎що пані Чон останнім часом інша?
‎Ти теж це помітив?
‎То помітив не лише я.
‎Вона менше остерігається інших, ‎ніж раніше.
‎Чи було б коректніше сказати, ‎що вона підпускає більше?
‎Особливо мене.
‎Ти ж бачила, як вона мене виділила.
‎«Пане Пон. Підійдіть».
‎На додачу сказала провести нараду.
‎Це очевидно.
‎Що саме?
‎Вона мені довіряє та покладається на мене.
‎Це занадто. Забагато тиску.
‎Поне, тебе трохи забагато.
‎Насправді ні. Я проста людина.
‎Так, я тут.
‎Якось побачимося. Дякую.
‎За нас попросили.
‎О, так.
‎Друге правило: дотримуватися дистанції.
‎Вибач.
‎Ох, який гарний день.
‎Щось мною хитає. Хилить в лівий бік.
‎Вітаю.
‎Дзвонив керівник.
‎-Сказав посприяти вам у всьому. ‎-Дякую.
‎Прошу за мною.
‎У вас велика колекція.
‎АРХІВ «ЄОН»
‎Тут ми тримаємо документи, ‎які передали з фонду «Єон».
‎Що це?
‎Це Реєстр успадкованого майна, ‎виданий королем принцу Канпьону.
‎Тут вказана кількість кімнат — ‎і аж до кухонних секцій.
‎Він деталізованіший, ніж я думала.
‎У вас є якісь із цих записів
‎у форматі рисунків чи планів?
‎Є така річ: називається план резиденції.
‎План резиденції принца Канпьона.
‎Можна це сфотографувати?
‎Це особиста антологія принца Канпьона.
‎Можна вважати це збіркою творів.
‎АНТОЛОГІЯ «ХВАПЬОН»
‎Це все, що ви маєте про принца Канпьона?
‎Особистий щоденник його подорожей.
‎Хвилинку.
‎Зачекай, Йо Рі.
‎-Будь обережний. ‎-Вибач.
‎Що це?
‎Сфотографуй.
‎«На могилі моєї покійної дружини ‎квітнуть камелії».
‎Він так каже, де поховав Хваґьондан?
‎Думаю, так.
‎«Усе життя споглядатиму їх: ‎вони полегшуватимуть мою тугу».
‎Чи може це значити, що камелія,
‎під якою похована Хваґьондан, ‎росла в нього перед очима?
‎Художній музей «Єон» збудували
‎на місці резиденції принца Канпьона, тож…
‎Хай там як, ідеальних злочинів не буває.
‎Пройшло вже 300 років,
‎та що має бути викрито — те проявиться.
‎Така одержимість жахає.
‎Неможливо перевірити, що під цим деревом.
‎Ми не можемо ‎просто скопати приватну ділянку.
‎Ти права.
‎Якщо ми скажемо як є, ‎вона подумає, що ми божевільні.
‎А ще так ми образимо її предка,
‎тож вона нізащо не дозволить копати.
‎Ми зробимо все, щоб знайти спосіб.
‎Ми маємо…
‎звільнити Хваґьондан.
‎Так.
‎А це не Чон Йо Рі?
‎А що це за чоловік із нею?
‎Директорко Ок.
‎Чон Йо Рі цікавиться ‎мистецькими галереями?
‎Вона сюди часто приходить.
‎Чон Йо Рі?
‎-Вона розпитувала про картини з готелю чи… ‎-Ні.
‎Вона про це не говорила.
‎Вона зараз тут із якимось чоловіком.
‎А, ясно.
‎Вона з Кан Мін Хваном із «Сі-Ель Груп»?
‎Я б упізнала Мін Хвана.
‎До того ж він приходив до мене.
‎Точно.
‎Я цими днями до вас зайду.
‎Я теж маю що вам розказати.
‎Гаразд. Приносьте гарні новини.
‎Гаразд. Бувайте.
‎Мамо.
‎-Так? ‎-Що каже директорка?
‎Чон Йо Рі там із Мін Хваном?
‎Ні, я так не думаю.
‎Чон Йо Рі та Мін Хван справді разом?
‎У новій статті це спростували.
‎Вони ще не разом.
‎«Ще не разом» означає, ‎що в майбутньому можуть бути разом.
‎Мамо.
‎Ти ж розумієш, що якщо
‎ці двоє одружаться, ‎погані наші справи, так?
‎Якщо нічого не спрацює, доведеться.
‎Взятися за привидів?
‎Як ми можемо з цим працювати, ‎якщо доказів немає?
‎Кажуть, чутки про привидів
‎почалися з Ча Кі У, який кинув Йо Рі.
‎Тон Джуне. Кажеш, Ча Кі У зараз у Кореї?
‎Що? Так.
‎Прилетів того місяця.
‎Добре.
‎Зажди. Мені щастить.
‎Куди ти йдеш?
‎Зіпсувала мені переможну гру.
‎Чому насправді я пішов?
‎А які можуть бути причини розриву?
‎Справжня причина. Не офіційна.
‎Ти поїхав за кордон, щойно ви порвали.
‎Річ у тім, що ваші чутки
‎збігаються з моїми підозрами.
‎А що, по-твоєму, сталося?
‎Я думаю, що Чон Йо Рі мала секрет, ‎із яким ти просто не міг дати собі раду.
‎Не міг дати собі раду?
‎Наприклад?
‎Що Йо Рі…
‎має зв'язок із привидами.
‎Я хочу, щоб ти це засвідчив,
‎коли мені буде потрібно.
‎І що тоді?
‎Як таке може трапитися ‎під час будівництва?
‎Ага.
‎Ні, приховування знайдених артефактів ‎може призвести до великих проблем.
‎Угу.
‎Слід про це повідомити.
‎Можливо, я зможу ‎заїхати й допомогти на вихідних.
‎Так, мамо, я працюю.
‎Бувай.
‎У моїх батьків переробляють стіну, ‎і виявляється,
‎що під нею мури старої фортеці.
‎-Там знайшли артефакти? ‎-Ага.
‎А скільки держава платить ‎за знайдений артефакт?
‎Небагато. Якщо взагалі платить.
‎-До речі. ‎-Що?
‎Ти надто любиш гроші.
‎Хіба гроші не всім цікаві?
‎Так. Я подумав, ‎що нам би гуртом повечеряти.
‎Як воно звучить? Шкварки?
‎-Повечеряємо? ‎-Іншим разом.
‎Яке іншим разом? Тобі сподобається.
‎-Там подають витримані шкварки. ‎-Іншим разом.
‎Я не витримую його витівок.
‎Це вже явно занадто.
‎А що я зробив?
‎Ти виходиш із роботи секунда в секунду.
‎Тобі теж варто виходити вчасно.
‎-І тобі. ‎-Бачиш? І все, його немає.
‎Здається, він із кимось зустрічається.
‎Та, що того разу?
‎Вона?
‎Так, я розумію, про кого ти.
‎Він пішов до неї.
‎Єдина, хто може змусити Ма ‎вийти з роботи вчасно.
‎Його бабуся, мадам Пан Мьо Сон.
‎Йо Рі.
‎-Ти прийшла рано. ‎-Кан Уку.
‎Так, я прийшла раніше.
‎Ти й сам досить рано.
‎Я поспішав, ‎та все одно змусив тебе чекати.
‎Тут гарно. Нагадує студентські часи.
‎Тут тихо, і ми не натрапимо на знайомих.
‎О, я придумав, як підкопати нашу камелію.
‎І як?
‎Якщо знайти артефакт на приватній землі,
‎за законом слід зупинити роботи.
‎Закон про захист спадщини.
‎Так. Ти знаєш?
‎Щоб це спрацювало…
‎мені доведеться трохи постаратися.
‎ХУДОЖНІЙ МУЗЕЙ «ЄОН»
‎Ви хочете купити нашу камелію?
‎Ви мені казали,
‎що навіть на півдні ‎такі яскраво-червоні камелії — рідкість.
‎Я хочу таку мати.
‎Щиро кажучи,
‎я думала, що ви приходите, ‎бо зацікавлені в моїй справі.
‎Це було несподівано.
‎Ви проявили досить незвичайний інтерес.
‎Хіба?
‎Проблема в тому,
‎що мій покійний батько ‎дуже цінував це дерево.
‎І відвідувачі люблять ‎біля нього фотографуватися,
‎адже це відома фотозона.
‎-Нащо його продавати? ‎-Я хочу, щоб воно було моїм.
‎Дивитися на нього коли завгодно.
‎То заходьте частіше — ‎коли захочете його побачити.
‎Якщо не хочете його продавати,
‎може, влаштуємо обмін?
‎На що?
‎У моєї сім'ї ‎є рідкісне старе соснове дерево.
‎Стара сосна?
‎Ви ж близько дружите з директоркою Ок?
‎Лише через те, ‎що ми займаємося одною справою.
‎Директорці Ок добре відомо,
‎наскільки особлива ця стара сосна.
‎Ви про неї не чули?
‎Вітаю, директорко Лі.
‎Ви говорили з директоркою Ок?
‎Чудово. Зі свого боку я все організую.
‎Бувайте.
‎Алло?
‎Зараз буду.
‎Пані Чон.
‎Говорив із Бюро корейської спадщини. ‎Можемо діяти за планом.
‎Це чудово.
‎-Йо Рі? ‎-Так?
‎Щось не так? У тебе голос трохи…
‎Вибач. Передзвоню пізніше.
‎Вітаю, пані.
‎Заходьте.
‎Ти прийшла.
‎Бабусю.
‎Що сталося?
‎Я ненадовго втратила свідомість.
‎На щастя, Мін Хван був поруч
‎і відразу викликав швидку допомогу.
‎Я зробила так, ‎щоб директорка Ок не дізналася.
‎Бабусю…
‎Я ще не вмерла.
‎Що за дивна поведінка?
‎Дай мені хвилинку.
‎Я поговорю з нею.
‎Може, щось сталося?
‎Може, навідати її?
‎Це буде занадто.
‎Я приховувала це від тебе,
‎але я думаю, що моє здоров'я під сумнівом.
‎Що ти маєш на увазі?
‎Знаєш, що я подумала, коли впала?
‎«Я не можу залишити Йо Рі саму».
‎Я знаю, що люди, ‎які обірвали ваше заручення,
‎поширювали чутки про те, що сталося.
‎Ми покриваємо одне іншим.
‎Так можна показати їм, ‎як у тебе все добре.
‎Спершу оголоси про заручини
‎та зупини чутки.
‎Я знаю, що боротися за акції нелегко,
‎а в моїх опонентів сильна підтримка.
‎Але сам шлюб не вирішить ‎фундаментальної проблеми.
‎Я доведу свою спроможність
‎і зароблю довіру наших акціонерів.
‎Проблема в тому, що мій час добігає кінця.
‎Я почну процес передання спадку.
‎Директори Кон і Чан мають філії.
‎Вони були вірними покійному голові.
‎Їхня частка достатня, щоб вирішувати.
‎-Хіба вони не нейтральні? ‎-Так.
‎Ми плануємо спершу ‎зв'язатися з директором Чаном.
‎Голова Пек хоче оголосити спадкоємця
‎на наступному зібранні.
‎Твоя мати дуже любила готель «Рейна».
‎А зал «Сьєна» — ще більше.
‎Якщо хочеш уберегти їх,
‎я хочу, щоб цього разу ‎ти зробила, як я кажу.
‎Ти бачила, як чутки про ваші стосунки ‎підвищили наші акції.
‎Мін Хван зможе тебе ‎цілком достатньо підтримувати.
‎Ви дружите ще з дитинства.
‎Йо Рі, чому ти…
‎З тобою важко зв'язатися. ‎Ти мала подзвонити.
‎Щось сталося?
‎Моя бабуся захворіла, тож я ходила до неї.
‎Ой, вона дуже хвора?
‎Їй уже значно краще.
‎Радий чути.
‎Як ти? Тримаєшся?
‎А, директорка «Єон» прийняла угоду.
‎Почнемо, коли музей закриють.
‎Добре.
‎-Діємо за планом. ‎-Так.
‎Йо Рі.
‎Може, командна вечеря?
‎Швидка локшина біля ріки.
‎Побачимо.
‎Ну, до зустрічі.
‎-Гаразд. ‎-Бувай.
‎ХУДОЖНІЙ МУЗЕЙ «ЄОН»
‎ТИМЧАСОВО ЗАКРИТО
‎Видно, може бути злива.
‎Треба було це відкласти?
‎А якщо директорка Лі раптом передумає?
‎-Робимо, як задумали. ‎-Гаразд.
‎Починаємо.
‎Гаразд, до роботи!
‎-Так! ‎-Так!
‎Ближче сюди.
‎Я сказав копати глибоко й широко.
‎Щойно з'явиться труна,
‎умить зупинимося та повідомимо.
‎Ти маєш документи?
‎Заява про знахідку артефакту.
‎Я вже її заповнила.
‎Добре.
‎Коли повідомимо, ‎приїде Бюро корейської спадщини
‎та відразу займеться труною.
‎Вітаю, директорко Ок.
‎Вони почали викопувати камелію.
‎Вам не здається,
‎що це якось дивно?
‎Будьмо відверті.
‎Це звичайна камелія, ‎яку можна взяти будь-де.
‎Нащо пропонувати за неї стару сосну?
‎Не думаєте, що це не все?
‎Ви ж казали, що вона закохалася у квіти.
‎Ще з дитинства
‎вона просто мала отримати все, ‎що собі задумала.
‎Хай там як, вітаю вас
‎із новим природним активом — сосною.
‎Дякую.
‎Бувайте.
‎ВАН, СЕКРЕТАР ГОЛОВИ
‎А якщо вона не тут?
‎Йо Рі, ходи під тент.
‎-Припиняйте й під тент. ‎-Що за раптовий дощ?
‎-Боже. ‎-Ходіть сюди.
‎У нас ще купа роботи. Боже.
‎Що за несподівана сімейна вечеря?
‎Ми щось накоїли?
‎Ха Рі, у тебе проблеми?
‎У тебе, мабуть.
‎Ну й гаразд. Чому ти така токсична?
‎Вона просто хоче зібрати родину.
‎Але хіба це не дивно? ‎Вона навіть запросила Мін Хвана.
‎Думаєте, вона оголосить їхнє заручення?
‎Не можна дати їй влізти у «Сі-Ель Груп».
‎Заручення — це непросто.
‎Бачив, що сталося з Ча Кі У? ‎Вони розійшлися в той же день.
‎Це так.
‎Таки не все виходить у Чон Йо Рі.
‎Не буде ніякого заручення.
‎А ти звідки знаєш?
‎Мамо, подзвони директору Кону.
‎Думаю, треба поки припинити.
‎Так, безпека передусім. ‎Наразі зупиняємося.
‎-Та що це з погодою? ‎-Хіба був у прогнозі дощ?
‎Привіт, бабусю.
‎Вечеря?
‎А Мін Хван?
‎Гаразд, зрозуміла.
‎Що таке?
‎Можливо…
‎мені доведеться заручитися.
‎Що?
‎Ось так просто?
‎Вітання.
‎-Ти приїхав. ‎-Вітаю.
‎Рада знову тебе бачити.
‎Ми ж поладнаємо?
‎Що ж, почнемо?
‎Я маю оголошення.
‎Хвилинку.
‎У нас ще один гість.
‎Він уже має бути тут.
‎Скажи мені одне.
‎Ти тримав Чон Йо Рі за руку?
‎Я хочу, щоб ти це засвідчив,
‎коли мені буде потрібно.
‎Хто ще прийде?
‎У нас є гість.
‎Вітаю.
‎Мене звати Ма Кан Ук.
‎Ми з прокурором Ма Кан Уком…
‎заручаємося.
‎ПРИМАРНЕ КОХАННЯ
‎То у вас із паном Ма ‎не лише робочі відносини?
‎Упевнена, що у вас є почуття?
‎Я щиро люблю Йо Рі.
‎Достатньо, щоб заручитися.
‎Скажи, який у тебе знак зодіаку?
‎-Перепрошую? ‎-Твій рік.
‎Мій рік?
‎Добре. Далі.
‎-У той час… ‎-Я вдавала недоступну.
‎Скасуй заручини, поки ще можеш.
‎-Я в це не вірю. ‎-Може, об'єднаємося?
‎Я знаю, як не допустити заручення.
‎Шість років тому. Ви ж пам'ятаєте?
‎Натомість причину, ‎через яку ви кинули Чон…
‎Може, нам улаштувати зустріч?
‎Видно, директорка Ок
‎таки намагається тебе контролювати.
‎Йо Рі не може заручитися.
‎Ні з Ма Кан Уком, ні з іншим.
‎Попалася, Йо Рі.
‎Переклад субтитрів: Данило Качмарський