Miran Krakov.
Barem se tako čini.
Naime, u delovima grada
pojavljuje se opasna vrsta egzotične zmije.
Odjednom se pojavljuje i stručnjak za gmizavce.
On se zove Lešek L.
U Krakovu je bio poznat kao uzgajivač gmizavaca.
Imao je mnogo prijatelja na višim policijskim položajima.
Više ljudi mi je reklo
da bi sam tamo pustio zmije, a zatim zvao policiju.
Policajci koji su primili poziv
njemu su dodelili posao skupljanja tih opasnih gmizavaca.
Tako je dodatno zarađivao.
I sam je bio opasan kao divlja zver.
PROFIL UBICE
TREĆA EPIZODA
Cela situacija s Lešekom L. mi je veoma sumnjiva.
Ako pažljivo pročitate dosije
ISTRAŽIVAČKI NOVINAR
Lešek L. dvaput je dojavio protiv Jančevskog,
kao da je hteo da se pobrine da se policija bavi njim.
Raspravljalo se o tome zašto je Lešek to učinio.
BIVŠI POLICAJAC
On nipošto nije bio građanin koji je poštovao zakon
i koji bi to učinio iz osećaja građanske dužnosti.
Dan-danas ne znam zašto je Lešek dojavio protiv svog kolege.
NOVINARKA
Znam da mu je dugovao novac.
Indijskog pitona dugog 2,5 metra
pronašla je gđa Aleksandra Jaloha na putu prema kući.
Zmija je bila ovde.
Gospođa se uplašila.
Deca često ovuda idu u školu.
Policija je na lice mesta pozvala g. Lešeka, stručnjaka za gmizavce.
G. Lešek kaže da je gmizavac bio bezvoljan i hladan.
Da je bilo toplije, situacija bi bila opasnija.
Ponekad se amputira i ud nakon ugriza zmije.
Imao sam nekoliko intervencija zbog zvečarki.
Jedna je bila pored Barbakana u Krakovu, a druga u sudnici.
Na jednom imanju su videli kobru.
Ljudi su neodgovorni.
Upoznala sam Lešeka u večernjoj školi u Ulici Lobzovska.
Imao je mnogo hobija. Zanimalo ga je ronjenje,
ali i gmizavci i herpetologija.
PRIJATELJICA I KOMŠINICA
Naše poznanstvo se razvijalo
jer sam počela da radim s njim.
Organizovao je posete školama
i pokazivao je gmizavce iz svoje zbirke učenicima.
Lešek L. hvalio se kako je uspeo da prokrijumčari
neke egzotične životinje ispod majice
preko granice, te da niko nije ništa posumnjao.
Od 1981. do 1989. g. bili smo prijatelji, može se reći.
Prijateljstvo je verovatno bilo iskreno samo s moje strane
jer sam mu pomagao s mnogim stvarima kako god sam znao.
Bili su kolege iz strukovne škole.
Robertu je on bio poput gurua. Mnogo stariji i snažniji.
Popularan među ženama i tako dalje.
ROBERTOV OTAC, PESNIK
Svakako je bio na glasu kao ženskaroš.
Lešek L. navodno se prema Robertu odnosio kao prema smeću.
Bio mu je sluga. Radio je stvari za koje ovaj nije imao volje
ili vremena.
Hteo je da ima tipa koji bi mu donosio
miševe za njegove gmizavce.
Rekao je da u laboratoriji traže nekoga za životinjsko odeljenje.
U opisu posla je bilo pražnjenje kaveza,
stavljanje sveže strugotine
i pranje svega.
Sve je smrdelo. Ipak su to bile laboratorijske životinje.
PRIJATELJ LEŠEKA L.
Mislim da sam Lešeka upoznao 1978. godine.
Bio je ronilac, sa tri rekorda u "Ginisovoj knjizi rekorda."
Organizovao je prezentacije svojih putovanja.
U toj postkomunističkoj stvarnosti, mislili ste da gledate drugi svet.
Lešek je tada bio veoma simpatičan čovek.
Predivno je opisivao ta ronjenja.
SUDIJA IZ KRAKOVA
Nažalost, pod uticajem alkohola postao bi sasvim druga osoba.
Poput priče o dr Džekilu i g. Hajdu.
Dve različite osobe.
Neprepoznatljiv bi bio.
Bio je nepredvidiv kada je pio.
Jednom sam bio kod njega. Popušio je cigaretu
i, da tako kažem, ugasio opušak na svoju ruku.
Zatim je rekao: "Opak ti si gad"
Bilo je to pre Božića 1993. g. Posle toga nisam ga više video.
Bio je zaista vešt s nožem.
Hirurški je mogao da odstrani
kožu s neke životinje.
Lako je pretpostaviti da bi mogao da ukloni i kožu,
i to hirurški precizno, s čoveka.
Dobro veče, mi smo Maćej Kleček i prijatelji.
Krajem 90-ih, Kornet je bio mesto
gde je bilo pustolovine
za sve koji uđu.
POZNANIK LEŠEKA L.
Jedna od najzanimljivijih osoba tamo
bio je upravo Lešek.
"Dođi kod mene, pokazaću ti nešto zanimljivo. Živim blizu."
Ugođaj je bio kao u filmu strave i užasa.
Svetlost lampe od 15 ili 30 W stvarala je polumračan ugođaj.
Jedan zid je bio pun životinjskih kosti i kože
koju je verovatno štavio sam Lešek.
Znao je takve stvari.
U zadnjoj sobi su bili terarijumi od poda do plafona.
Krokodili na dnu, kobra zdesna.
Sleva je bila tropska čegrtuša.
A na samom je vrhu bila crna mamba.
Otvorio je veliki terarijum
u kojem je bila ogromna zmija.
Posle sam saznao da je to bio piton.
Mrežasti piton, tačnije.
Zvao se Kaška.
Krokodil je trčao iz sobe u sobu i skrivao se iza kauča.
Pomislio sam: "Koji se đavo ovde zbiva?"
Sakrio se iza kauča i počeo da reži kao pas.
Bio je ovoliki. Lešek ga je zgrabio
i njegovu glavu stavio uz moju.
Najednom me je ugrizao za ruku. Odmah mi je krv potekla.
Ujeo me je, jebote!
A on: "Daj, Majkle, ništa ti nije."
Nakon što ga je smestio, rekao je: "Jebote, zaista te je ugrizao."
Vidite?
Rekao je: "Majkle, najbolje bi bilo da nikome ne kažeš.
Ionako ti niko neće verovati."
U jednom trenutku ga je izgubio.
Naš divni komšija je pucao u mene.
Srećom, promašio me je za tri metra.
Imala sam samo opekotine po licu.
Samo? -Samo.
Da, bila sam bespomoćna.
Ja i druge dve komšinice javili smo se televiziji.
Jesu li te životinje izvan kontrole? -Komšiji je pobegla zmija.
Pronašli smo je obmotanu oko kvake podrumskih vrata.
Moj muž je rekao: "Ti mater, postaje opasno."
KOMŠINICA LEŠEKA L.
Da, pozvala sam policiju jer sam se uplašila za svoje dete.
Policija je ušla i izašla.
"Ne brinite se, sve je rešeno."
Lešek je saznao ko je pozvao policiju.
Sišao je i rekao:
"Pozovi ih još jednom i dobićeš šta ti sledi."
Sarađivao je s policijom. Mnogi policajci su ga znali.
Partijao je s njima.
I kada je Katažina nestala,
Lešek je doček i Novu godinu slavio s policajcem iz Krakova.
Mnogi visokorangirani policajci bili su njegovi prijatelji.
Gospodin Lešek L. pričao je
kako je na zabave u svom stanu zvao mlade devojke,
pa im onemogućavao odlazak
tako što bi, na primer, obmotao zmiju oko kvake vrata.
Razgovarala sam sa ženama koje su ga znale.
Kažu da je bio nasilan, i da ih je ponekad tukao.
Nisu mu bile sve na broju.
Ne možemo reći da se u jednom trenutku nije pojavila perverznost.
"Odrao sam kožu zmiji, zašto ne bih čoveku?"
Da li bi Lešek mogao da odere kožu čoveku?
Mislim da bi.
Držala sam ribe.
Dvaput nedeljno išla sam
u Lešekovu prodavnicu za kućne ljubimce.
Jednog dana sam ušla, okrenula se
i ugledala lice žene
iza akvarijuma.
Spuštene kose, rumenog lica.
Pored nje bio je tip kojeg nisam znala.
Je li ta žena bila slična
ovoj na slici?
Pogledajte.
Svakako, samo što je ova imala spuštenu kosu.
Bila je u prodavnici.
Sto posto.
Sto posto!
Teško mi je da povežem
dranje kože mrtvoj zmiji s onim što se dogodilo Kasiji.
NOVINAR
Nije bilo načina da potvrdimo Lešekovu povezanost sa slučajem.
Pretražili ste njegov stan? -Ne sećam se.
BIVŠI POLICAJAC
Vidim to pred sobom, evo, kao da sada to gledam.
Ali sećam li se datuma? Ne.
Kada je zatvorio prodavnicu?
Ne sećam se. -Godine 1998.
Aha.
Lešek L. ne može nam biti od pomoći.
Umro je 2007. godine nakon duge zavisnosti od alkohola.
On je još jedna laka meta zato što je mrtav.
Ne može da se brani.
Zato lako možemo na njegovu štetu da tvrdimo neke stvari.
Da, možemo da raspredamo o tome kako je Lešek L. savršeni osumnjičeni.
Zbog načina na koji je istraga sprovedena, nikada nećemo znati istinu.
APELACIONI SUD, 23. MAJ 2024.
Časni sude, osećam se kao tužilac.
Naime, žalba je uistinu optužnica
koju odbrana podiže
protiv policije, tužilaštva
i prvostepenog suda.
Kažem ovo s potpunom odgovornošću,
a s lakoćom ću to i dokazati: optužujem ova tela
za, u najmanju ruku, ignorisanje istine.
Nema čak ni indicija.
Ja neću biti teatralan.
TUŽILAC
Neću se izrugivati.
Neću pokušavati da nasmejem sud.
Jer ovde nije reč o takvom slučaju.
Ostaću ozbiljan.
Za razliku od odbrane.
ADVOKAT JANČEVSKOG
Nikada nisam znao
šta će tužilaštvo smisliti taj dan.
Naime, to je mozaik
besmislenih pseudo-dokaza. Nagađanje.
Jednog dana ju je ubio u stanu, a drugog ju je držao u vrtu.
Nije se znalo gde je.
Morao je neprestano da je premešta s jednog mesta na drugo.
Kako? Biciklom, izgleda, budući da vozačku nema.
OPREZ! OPASNA ZONA
PRIJATELJ ROBERTA JANČEVSKOG, PESNIK
Tužilac Krupinski pismenim putem me je obavestio
da moram da oslobodim svoj vrt u Balicama.
Nisam znao Roberta.
Dvaput je ovamo došao s ocem da mi ofarbaju prozore
i jednom mi je pomogao da obnovim okvire.
Jozef Jančevski je jedno vreme bio
poznanik moje žene, Haline Kutile.
Godinama smo se poznavali kao pesnici.
Teorija tužioca bila je
da je Robert Jančevski uzeo ključeve od svog oca,
budući da je Jozef imao ključeve tog vrta,
kako bi posećivao Halinu vikendom.
Tako je mogao da počini ubistvo.
Zato je tužilac uništio ceo moj vrt.
Ovde je bilo jezerce.
Vidite da su sve raskopali.
Rekli su da će sve vratiti u pređašnje stanje.
Slutim da neće biti tako.
Rekao je: "Našli smo." A ja: "Šta?"
Digli su ceradu i ispod nje bila je moja mrtva maca.
Dođi, Rudolfe! Ne boj se.
Mac, mac, mac! Niko ti neće ništa, dođi.
Usled tih policijskih radnji,
selom se proširila glasina da su našli 14 leševa.
Da su ljudi ovde ubijeni.
Moj ugled je bio uništen.
Iskreno ću vam priznati
da sam bio ljut na njega. I dalje sam.
Napisao sam pesmu za izvesnog tužioca s inicijalim P. K.
"O, nova Temido, bez poveza na očima!
Podigni svoj mač i odmeri dela ovoga i onoga.
I kazni ga prema pravu i pravednosti. Amin."
APELACIONI SUD, ZAVRŠNE REČI, 23. MAJ 2024.
Niz stvari koje su prihvaćene, a nije trebalo da budu,
najbolje dokazuje činjenicu
da je ovde vredelo pravilo "osuda po svaku cenu"
zbog uverenja da je zaista uhvaćen počinilac.
Preostaje nam samo, kako je kolega Znamjec rekao,
da budemo teatralni.
Zato što je ovo predstava, a ne istraga.
U ovoj predstavi svako ima svoju ulogu. Držimo se uloga.
ADVOKAT MAJKE KATAŽINE ZOVADE
Časni sude, voleo bih to da poručim i medijima.
Dragi mediji, držite se svoje uloge.
Tokom suđenja, tužilac Krupinski je ustao
uperio prstom u Mihala, koji je sedeo pored mene,
i rekao: "Nije onako kako vam se čini, g. Fuja."
Mogu reći g. Fuji i prisutnom novinaru,
kojim je možda i manipulisao, u šta ne ulazim
Ali, časni sude,
ublažavanjem optužbi i manipulacijom,
uprkos priloženim dokazima,
hteli su da stvore utisak okrutnog tužioca,
okrutnog policajca
i okrutne primene zakona.
Odbrana je mnogo pažnje posvetila
detektoru laži. Nije ga smatrala verodostojnim
i htela je da ga obezvredi.
U najstresnijoj situaciji,
jer biti uhapšen uistinu jeste stresno,
prisilite osobu da se podvrgne detektoru laži, i to uveče.
Pa ko to tako radi?
Ko?
Časni sude, takav test
nipošto ne može biti verodostojan i objektivan.
Naime, način i metodologija prema kojima je taj test izvršen
krše sva pravila struke.
Tužilac je trebalo da održi završnu reč.
Tužilac Krupinski ustao je i rekao da je test izveden ispravno,
te da ima dokaz za to
u obliku snimka testa.
Pustio nam je isečak.
Ono što smo videli
Pristali ste na test.
Daću vam izjavu kojom pristajete
na to da odgovarate samo na pitanja u vezi s ubistvom Katažine Zovade.
Zatim ćemo vas pitati pristajete li da se ovaj test
zabeleži video-kamerom?
Tako posle nećemo imati problema ni s jedne strane.
Ogradićemo se od toga da sam vam išta sugerisao, zlostavljao vas,
odbio da vam odobrim pauzu, odlazak u toalet i slično.
Bio sam samo u toaletu
Snimamo sve, u redu? -Radite šta god želite.
Dobro veče. -Dobro veče.
Bjenkunski. -Fuja.
Upoznali smo se već, ne sećate se?
Zaista? Možda.
Smatrate da ste najveći stručnjak u Poljskoj
za ovaj uređaj?
POLIGRAFISTA
Zovu me samo za najozbiljnije slučajeve
koje prate nacionalni mediji.
Je li istina da se osoba koja se podvrgava testu mora upozoriti,
i to pre samog testa,
da odgovara s "da" ili "ne"?
To je deo taktike istražitelja. Dakle, to je njegova odluka.
Ali Vrhovni sud ne preporučuje to.
Važno je izneti činjenice.
"Gospodine, test je neobavezan. Pristajete li ili ne?"
"U bilo kojem trenutku možete prekinuti test."
Tako komunicira stručnjak.
Računate li na to da se uređaj može prevariti?
Ne, nemam šta da skrivam!
Naime
Uvek ljudima to predstavim na sledeći način:
ako je istina drukčija od onoga što su rekli,
kažem im: "Stari, idi kući.
Gotov si na suđenju."
Ovaj test će sve otkriti."
Ali vi nemate veze s tim
i zato se ne morate brinuti, zar ne?
Je li tako? -Da.
U redu.
Je li to savet ili pritisak da se podvrgne testu?
Želite da me stavite na stub srama. -Ne, ali
Zar sam ja kriv što je čovek seo i dopustio
Moja je uloga Pristao je na to. Jasno su mu objasnili njegova prava.
Kada ste saznali da Robert prima psihijatrijsku terapiju?
Odnosno da uzima lek za šizofreniju?
Kada? Pa, svakako sam to saznao pre samog testa.
Pre? U intervjuima ste rekli da je duševna bolest kontraindikacija.
Duševna bolest.
Iz procene koju sam pročitao
nisam znao da je dobio dijagnozu duševne bolesti.
Pa dijagnostikovali su mu šizofreniju 1992. g.
Ne znam je li pisalo
Možda ima neki psihološki defekt,
ali ništa nije bilo navedeno specifično.
Trebalo je da znate je li reč o duševnoj bolesti ili nečemu blažem.
Da je pisalo "duševno bolestan",
ne bih izvršio test.
Znači li to da tužilac nije stručnjaku dao tu informaciju?
Stručnjak je već bio testirao
druge ljude relevantne za ovaj slučaj.
Možda nekoliko desetina njih.
Kada ste ispitali detektiva kojeg je unajmila majka,
određene tajne su isplivale.
Zatim ste testirali direktora škole koju je Robert pohađao
i pokazalo se da je možda nešto skrivao.
Niste mogli da isključite njegovu umešanost.
"Jacek zna određene stvari
o okolnostima ubistva i ljudima koji su povezani s tim."
"Što se tiče Zbignjeva, vrlo je verovatno
da zna nešto."
"To važi i za Konrada."
"Gžegoža, takođe."
"Moguće da je upleten."
"Isto važi i za Lešeka."
Ko god se susreo s g. Bjenkunskim,
očito je nešto skrivao.
Bolje je ne testirati se.
Ako sam doneo takve zaključke,
to znači da su te osobe donekle
i u određenom stadijumu tog zločina
možda nešto znale, ali su to odbijale da kažu.
U ovom slučaju je bilo mnogo osoba od interesa.
Jednog čoveka su optužile njegove kolege.
Prema dojavi, jedan istraživač je navodno imao
prst žene u tegli, među brojnim edukativnim primercima.
Dobio je poziv na sud.
Dočekao ga je tim za nerazrešene slučajeve.
Pristao je na detektor laži.
U laboratoriji ima mnogo uzoraka tkiva i opisuje poreklo svakog.
Ubrzo su dokazali da prst uopšte nije pripadao ženi.
Sećate li se tog istraživača tkiva sa Jagelonskog univerziteta?
Da, ali ne sećam mu se lica. -I njega ste testirali.
Na osnovu testova vrhunca napetosti,
taj pojedinac se bojao da kaže šta zna
o svojoj upletenosti u ubistvo.
Izgubio je razum.
To ga je slomilo i fizički i psihički.
Ne zna šta mu sledi ili zašto se upleo u slučaj.
Kancelarija tužioca rekla je policiji da obavesti univerzitet
o tome da je taj čovek
u epicentru istrage ubistva starog više godina.
Dana 8. septembra 2018,
ni dva i po meseca nakon što su te mere stupile na snagu,
čovek više nije mogao da podnese pritisak i ubio se.
Ispostavilo se da je bio nevin.
Ko to kaže? -Tužilac.
Oklevetali su ga bivši poznanici
i nije imao veze sa slučajem.
To nije sve.
Sve se to dogodilo pola godine nakon hapšenja Roberta.
Dakle, u vreme kada nas je tužilaštvo uveravalo
da je u potpunosti sigurno da je Robert ubica.
APELACIONI SUD, 27. JUN 2024.
Sećam se kako sam sedeo u sudnici
i s nestrpljenjem čekao presudu.
Ali pred kraj suđenja došlo je do još jednog obrta.
Sud je odlučio da ponovo otvori postupak žalbe
sprovođenjem dodatnog postupka; tačnije, javnog ispitivanja
onih osoba koje su dosad imale status anonimnih svedoka.
ISTRAŽIVAČKI NOVINAR
Dokazi od anonimnih svedoka toliko su važni i ključni
da bi bilo kakva sumnja zapravo potpuno narušila presudu
i suđenje bi moralo da se ponovi.
ADVOKAT JANČEVSKOG
Nismo znali šta su svedoci rekli.
Dobijali bismo transkripte bez sadržaja.
Dva značajna anonimna svedoka,
brojevi 2.2018 i 4.2018.
Pokazalo se da su ta dva anonimna svedoka bile žene,
Robertove bivše komšinice.
REKONSTRUKCIJA SVEDOČENJA
Dete mi je bolesno, možemo li biti brzi?
Prepoznaje li svedokinja ženu koju je videla s optuženim
na ijednoj od fotografija na ploči?
Priđite, molim.
To je ona.
Jedno jesenje veče 1998. godine
majka i kćerka će zauvek pamtiti.
Tada su obe izjurile
na stepenište stambene zgrade
u kojoj žive, na spratu koji su delile
sa stanom Roberta Jančevskog.
Neobičan muškarac, navodno opasan.
Komšije ga nikada pre nisu videle s devojkom.
Majka i kćerka videle su dve osobe kako stepenicama idu gore.
Jedna je osoba bila optuženi, Robert Jančevski,
a druga devojka.
Imala je kapuljaču na glavi i ovde joj je virila njena plava kosa.
Bila sam u osnovnoj školi kada je mama videla sliku te žene
u nekoj emisiji o nestalim ljudima.
Žena na televiziji imala je takođe bledo lice i plavu kosu.
Bledo lice.
Identifikovana je na osnovu toga.
Strašno je biti bled.
Naime, svedokinja je tada imala šest ili sedam godina.
To, naravno, ne isključuje mogućnost sećanja,
ali tome se mora pristupiti s oprezom.
Jednostavno sam kao dete imala dobro pamćenje.
I
Sećate li se šta ste vi i vaša majka nosile
kada se ih videli na stepenicama?
Moramo biti svesni toga da je ljudsko pamćenje nepouzdano.
Ono je proces.
PREDSTAVNIK HFHR-a
Svaki put kada se nečega prisetim, možda to malo i preinačim.
Mit je da je ljudsko pamćenje poput kamere
koja sve snima objektivno.
Rekli ste da je bila od Jančevskog viša za pola glave.
Ja sam to rekla? -To stoji u zapisniku.
Možda je neko pogrešio.
Svedokinju Evu posetili su policajci.
Došli su "na kafu".
Došli su da razgovaraju o Robertu, ubici. Nimalo suptilno.
Dalo im se do znanja da je Robert ubica, a one žrtve.
Zar se tako sprovode istrage u našoj zemlji?
Pre službenog ispitivanja svedoka, s njim se pije kafa?
I govori im se o istrazi?
Naime, problem s ovim slučajem nije pitanje
jesu li one prepoznale Katažinu Zovadu na slikama.
Nego činjenica da ih je, pre ispitivanja,
policija posetila i razgovarala s njima.
I svakako su imale mogućnost
gledanja slika Katažine Zovade koje su objavljivali mediji.
Ne znam je li reč baš o toj ženi,
ali bio je sa ženom.
Nisam sigurna.
Nešto se kaže i zapiše, te tako nastaje problem.
Već sam 24 sata budna.
Umorna sam.
Svedokinja Eva rekla je:
"Žalim što sam srela optuženog na stepeništu
jer inače ne bih morala da prolazim kroz ovo."
Upravo je to najiskrenija izjava
u vezi s njenim svedočenjem.
Jedna nije bila sigurna. Dakle, automatski sve pada u vodu.
Druga je bila koliko-toliko sigurna.
Rekla je: "Da, mora da je tako."
Videla sam i drugu stranu njenog lica.
Odgovara licu s fotografije.
Sigurna sam da su se tada držali za ruke.
I dan-danas ste sigurni?
Časni sude, koliko ćete me još to puta pitati?
Kao što sud može sada da vidi,
svedočenja ni na jednom nivou temeljne procene ne drže vodu.
Kada je reč o slučajevima
u kojima je toliko ozbiljne sumnje,
moramo biti veoma oprezni kako ne bismo tumačili
dokaze u skladu s teorijom iznesenom unapred.
Jeste li bili na stepeništu s devojkom?
Da.
Da? -Da.
Ali ne s onom za čije sam ubistvo bio osumnjičen,
kao što su to rekli anonimni svedoci.
Dve osobe su kasnije rekle da su me videle s Katažinom Zovadom.
S kim ste bili na stepeništu?
S jednom osobom. Neću sada reći kojom.
Da se pokazalo da je Robert kriv,
to bi bio veliki poraz za mene.
PSIHIJATAR JANČEVSKOG
Kako ne?
Profesionalni poraz.
Terapeut mora da poznaje svog pacijenta.
Ne bi to bio prvi moj poraz u životu.
Ako je kriv, to znači da sam dopustio da me dvaput obmane.
Bio bi to kraj moje karijere
jer oba puta ne bih bio u pravu.
NOVINAR
Neka dođe optuženi.
Časni sude, i ja bih nešto želeo da kažem.
Smem li? Časni sude,
zovem se Robert Jančevski.
Nisam "Kožar".
Nisam "Zver".
Nisam čudovište.
Nikoga nisam ubio.
Nikome nisam naudio.
Čovek sam i građanin ove zemlje,
kome tela za primenu zakona već četvrtinu veka
pokušavaju da prišiju ubistvo.
Obraćam se direktno sudu
zato što mi je ovo poslednja prilika da dobijem pravdu.
Policajci su mi direktno rekli da znaju da sam ubica.
Što sam ja to više poricao,
to je direktor Mihalec više insistirao da se ograđujem od zločina.
Dok god dišem, govoriću istinu.
Nisam ubio Katažinu Zovadu.
"Nisam je ubio" znači da je nisam ubio.
Protivno teoriji direktora,
reči "nisam je ubio" nisu trag na duši
nakon počinjenog zločina,
nego reči iz očaja.
Naime, vičem na sav glas: verujte mi, nisam to učinio.
Sedam godina sam iza rešetaka.
Sedam godina čistog pakla.
Svaki dan se probudim u nadi
da će doći dan kada će se završiti noćna mora.
Danas je moja sudbina u rukama suda.
Tražim da me oslobodite.
Nijedna druga presuda ne bi bila pravedna.
PRESUDA APELACIONOG SUDA, 31. OKTOBAR 2024.
smiluj se nama i celom svetu.
Radi Njegove tužne muke,
smiluj se nama i celom svetu.
Radi Njegove tužne muke
Prelazimo na izricanje presude.
Stoga bih vas sve zamolio
da ustanete.
Presuda u ime Republike Poljske.
Dana 21. oktobra 2024.,
Apelacioni sud u Krakovu, prema članu 414,
stav 1 Zakona o krivičnom postupku,
u vezi s članom 17, stav 1, tačkom 1 Zakona o krivičnom postupku,
oslobađa optuženog Roberta Jančevskog
optužbi iz optužnice.
Presuda je pravno obavezujuća
i optuženi je sada slobodan čovek.
Sedam godina verovao sam u ovaj slučaj.
Nisam se predao često oprečnom mišljenju javnosti,
sistema i suda.
Nakon sedam godina, osetio sam da je došao kraj sistemu nepravde.
Sud je oslobodio Roberta Jančevskog.
Je li vam krivo što je proveo toliko godina u zatvoru?
Krivo se osećati možete ako radite programe koji su sugestivni
i, može se reći, nadahnuti odbranom.
Hvala lepo.
Sistem nije loš, ali postoje osobe
koje se ponašaju na određeni način iz određenih razloga.
Na način da osude nekoga po svaku cenu.
Pa neće policija doći kod mene
ili bilo koga od nas i reći: "Ti si ubica."
Mnogo je razloga zbog kojih nismo dobre žrtve.
Dobra žrtva je bespomoćna.
Dobro jutro. -Dobro jutro.
Vežite se, u redu? -Naravno.
Kako ste, g. Roberte?
Jeste li svesni trenutka? -Da.
Mi još nismo.
Izvinjavam se. -Samo polako.
Vučem. -Imamo vremena.
U jednu ruku sam osetio da ćete izdržati,
ali u drugu sam se zaista bojao za vas, to je paradoksalno.
Hvala vam što ste tako pošten čovek.
Zaista.
Obećao sam vam da vas neću napustiti i nisam.
Sećate se? -Da.
Ponavljao sam sebi to mnogo puta.
"Niste sami."
"Izvući ću vas, samo izdržite."
Do kraja života ću pamtiti ovo.
Sećam se kada smo se sastali s Robertovom majkom.
Hvala vam od srca, zaista.
Ne morate mi se zahvaljivati.
Čujte, bićete ovde nakratko.
Moram da rešim neke formalnosti, pa ćemo razgovarati na miru.
Pričekajte, važi? -Naravno.
Shvatio sam da je upravo ovo najlepša stvar u mom poslu.
Ne samo da je posao zanimljiv,
s pravom i pravnim sporovima,
nego
Mislim, mogu da učinim nešto dobro.
U njemu sam video dobro. Jednostavno jesam.
Skroman bi cilj za Roberta bio da preživi.
Da postepeno uspe da stane na noge.
Da ponovo oseti nadu.
Da ponovo stekne osećaj da ipak ima uticaja na svoj život.
Hvala.
Srećno! Čućemo se.
Ako je g. Mihalec tražio tragove na duši,
mislim da su ova istraga
i šteta naneta Robertu u vidu sedmogodišnjeg pritvora
ostavile trajan trag na njegovoj duši.
Sada znamo ko nije počinilac.
Ali ono što nas mora zabrinuti
jeste, dakle, to što je stvarni počinilac i dalje na slobodi.
Nešto me i dalje muči.
Rano sam se susreo s tim u istrazi.
Stručni izveštaj iz 2007. g. Odseka za forenzičku medicinu
Jagelonskog univerziteta.
"Katažina Z. zadobila je teške povrede više organa,
verovatno od udarca vozilom ili pada s visine."
U decembru 1997. Katažina je pokušala da se ubije.
Preko dva sata je sedela na brani u Dabjeju,
gde su unutar godinu dana od toga pronađeni njeni ostaci.
Razmišljala je o tome da skoči u Vistulu.
Ne može se isključiti mogućnost da je počinilac našao njeno telo,
odrao mu kožu i bacio je u Vistulu.
To je problem s ovim slučajem.
Zbog nekvalitetno sprovedene istrage
nikada nećemo saznati šta se dogodilo.
Nadalje, pokazalo se da su nedužnog čoveka
ugnjetavali čak 25 godina.
Ne slažem se s osuđivanjem ljudi na doživotne zatvorske kazne
ako ne postoje dokazi njihove krivice.
Ne bi to trebalo da odobravamo kao društvo,
a pogotovo ne kao novinari.
Zato smo ovde, da nadziremo one koji imaju moć.
Ne samo političare, nego i policiju i tužioce.
Sanjam
da ću u životu sresti nekoga.
Osobu koja će mi
Podariti
Zrak sunca
Svojim osmehom.
Osobu za koju bih se mogao brinuti dok god dišem.
Ostao sam bez tih 25 godina, znate?
Imao sam planove za svoj život. Imao sam 35 godina!
Sada imam 60. Zar je to moja krivica?
Čija je onda?
TUŽILAC PJOTR KRUPINSKI I DETEKTIV BOGDAN MIHALEC
ODBILI SU DA UČESTVUJU U SERIJI.
UKUPNI FINANSIJSKI TROŠAK 25-GODIŠNJE ISTRAGE
I DALJE JE NEPOZNAT.