‏- מוסורי ‏היום -
‏לכולנו יש רשימה בחיים שלנו.
‏רשימה של חלומות והנאות פשוטות.
‏הרשימה שלי תמיד הכילה מסעות חדשים ‏ומקומות חדשים.
‏אני פריטי, ואחד המסעות ברשימה שלי ‏הוביל אותי לקפה מוספיר.
‏מה זה קפה מוספיר?
‏אתם תקבלו תשובה שונה מכל אדם שתשאלו.
‏מבחינתי, זה בית. הבית של צ'נדר ושלי.
‏"העיניים היפות והכהות שלך,
‏"הסתכלו מעלה ופגשו את שלי,
‏"הרוח הנושבת, הסצנות החולפות,
‏"הכול עמד מלכת."
‏היי, היי!
‏רגע, רק שנייה.
‏היי! ‏-אתם באים הערב, נכון?
‏לא.
‏אני לא מאמינה ‏שרבג'יר תכנן טיול עם חברים שלו היום,
‏ועכשיו אני אפספס את המסיבה הערב.
‏יש לי תחושה שאת תאהבי את הטיול הזה!
‏כן? ‏-כן! תיהנו!
‏טוב, ביי.
‏ביי!
‏"איזה סוג של כישוף
‏"הטלת עליי?
‏"תגידי לי, נכון?
‏"הכוכבים נפלו כמו פרחי יסמין על הגג שלי..."
‏עבור כל מטייל המסע באמת מתחיל
‏כשהם מוצאים את השותף האמיתי שלהם.
‏לפעמים השותף הזה נשאר לצידם.
‏ולפעמים, הוא עוזב אחרי ששינה אותך לנצח.
‏"איזה סוג של כישוף
‏"הטלת עליי?
‏"תגידי לי, נכון?"
‏משהו דומה קרה לי כשפגשתי את צ'נדר.
‏ואולי החיים שלו השתנו באותה הצורה
‏כשהוא פגש את סודהה.
‏- מבוסס על הספר "קפה מוספיר" -
‏- קפה מוספיר -
‏אימא, תטי את הטלפון למטה. את לא בתמונה.
‏זה בסדר? ‏-כן, עכשיו אני רואה אותך.
‏הגעת? ‏-כן, אני כאן.
‏מוקדם, כרגיל.
‏בחרת מקום טוב?
‏היא בחרה אותו. תראי איזה יפה. ‏-כן, זה יפה.
‏לא הכרתי את המקום הזה.
‏איך תכיר?
‏אתה תמיד עסוק בעבודה. ‏-אימא...
‏לנתק עכשיו? ‏-רגע, רק דקה.
‏תודה.
‏אני יודעת שבלב שלך אתה עדיין... ‏-אימא.
‏בבקשה אל תתחילי שוב.
‏טוב, בסדר. ‏-אני מנתק.
‏היא כבר מגיעה. ביי.
‏- בופאל ‏לפני שמונה שנים -
‏מאיפה הקפה שלכם? ‏-מהדרום, אדוני.
‏למה אתה מתכוון ב-"דרום"? טאמיל נאדו? ‏קרנטקה? קרלה? איפה בדיוק?
‏אדוני, זה... ‏-זו תערובת, או מקור יחיד?
‏אדוני... ‏-בסדר, הטחינה בינונית או דקה?
‏דקה, אדוני.
‏אני יודע בוודאות, טחינה דקה.
‏אתה בטוח? ‏-כן, אדוני.
‏אז תעשה משהו אחד, מוהאן.
‏קצת קפה,
‏קצת מים חמים בטמפרטורה של 90 עד 95 מעלות,
‏קומקום ריק וספל אמריקנו. ‏תביא לכאן את הכול.
‏אדוני, אתה בטוח שהקפה מהמכונה... ‏-לא, זה לא יעבוד.
‏אל תדאג, אני אשלם את המחיר המלא ‏וגם אתן לך טיפ.
‏בסדר, אדוני. אני אביא את זה.
‏סליחה! מה אתם המתכנתים חושבים?
‏לעבור לארה"ב זו קריירה?
‏לא, לא. זה רק לשנתיים.
‏אז אתה תלך לארה"ב לשנתיים,
‏ואני אמורה לעזוב את המשרד שלי וללכת איתך?
‏איך אני אחיה לבד? ‏-תחיה לבד?
‏קח את אימא שלך איתך שתטפל בך!
‏למה אתה צריך להתחתן?
‏החוצפה שיש לאנשים!
‏היי. רק רציתי לעדכן שהגעתי.
‏כן, אני באה!
‏על מה אתה מסתכל?
‏אתה הולך, ‏או שאתה צריך גרין קארד גם בשביל זה?
‏אולי שטיח אדום? לך לעזאזל!
‏היי.
‏סליחה שהיית צריך לחכות.
‏אני סודהה.
‏דיברת יפה מאוד.
‏אני צ'נדר.
‏הקשבת לנו?
‏לא הקשבתי, פשוט יכולתי לשמוע אותך.
‏כולם יכלו.
‏נשב? ‏-בבקשה.
‏אתה יכול להביא עוד כוס תה, מוהאן? ‏-כן.
‏הרגיל.
‏סליחה, תני לי דקה, בבקשה.
‏באת לכאן כדי להכין לעצמך את הקפה?
‏אני קצת ספציפי עם הקפה שלי.
‏בית קפה נחמד, אגב. את באה לפה הרבה?
‏אבל אני לא שותה קפה.
‏אני חובבת צ'אי.
‏צ'אי.
‏ויחד עם תה יום ראשון שלי,
‏אני גם מקבלת דוגמיות ‏מאתרי היכרויות. בחינם.
‏מי יצר את הפרופיל שלך? אימא שלך או אבא?
‏סליחה. בחיי.
‏- אימא: היא הגיעה? איך היא? -
‏אם לא אכפת לך, אפשר לשאול משהו?
‏יש לך עוד מועמד אחריי?
‏לא. אם יש, אני אסיים בזמן.
‏כדי שלא תהיה עוד חפיפה.
‏אז את עורכת דין?
‏כן.
‏לענייני גירושין.
‏המשפחה שלי ‏בדרך כלל מסתירה את החלק הזה.
‏זה מפחיד את הצד של המחזרים.
‏אבל אני אוהבת את העבודה שלי.
‏אז את נהנית לעזור לאנשים להתגרש?
‏לא.
‏בכנות,
‏הגירושין קורים ‏הרבה לפני שמגיעים לבית המשפט.
‏אנחנו רק עוזרים להם
‏לקבל את החותמת הרשמית ו...
‏לסדר את העניינים.
‏גבירתי.
‏תודה, מוהאן.
‏את מנהלת תיקי גירושין ועדיין רוצה להתחתן?
‏טוב, לגבי זה...
‏אני לא רוצה להתחתן כרגע.
‏אני פוגשת מחזרים כדי שקרובי המשפחה שלי ‏יפסיקו להציק לאימא שלי.
‏אני תמיד מוצאת תירוץ לדחות אותם.
‏את צריכה לדחות מתכנתים ‏בלי לפגוש אותם בכלל.
‏אתה לא מתכנת גם? ‏-הייתי.
‏השתעממתי.
‏עכשיו אני עובד ב-די-דאבליו-די לוגיסטיקה.
‏אני מנהל את האופרציה שלהם במשטרה הצבאית.
‏למה בחרת בעבודה הזו? ‏-היא רחוקה מהמשפחה שלי.
‏מדלהי. זו הסיבה.
‏וגם מחברה שלך לשעבר.
‏לא. לא. ‏-לא?
‏לא, זה לא ככה.
‏את רק מניחה את זה.
‏אחד היתרונות הקטנים בלהיות עורכת דין.
‏למדתי לקרוא פרצופים של אנשים.
‏אתה לא חושב שלוגיסטיקה זה משעמם?
‏קצת פחות מהחיים עצמם.
‏אז איך אתה מבלה ‏את מה שנשאר מיום ראשון שלך?
‏התכנית שלי הייתה לפגוש אותך ‏ואז ללכת לקולנוע לראות סרט.
‏יש כל כך הרבה מה לעשות בבופאל,
‏ואתה רוצה לשבת בחושך ‏ולצפות בסיפור של מישהו אחר?
‏אוקיי, ספרי לי, על מה את ממליצה?
‏תבקר במוזיאון האנושות, ‏צא להליכה ארוכה בוואן ויהר.
‏או הכי טוב, תיהנה מסודה ליד האגם.
‏תרגיש את הלב של בופאל.
‏נלך? ‏-לאן?
‏את זו שאמרה שיש הרבה מה לעשות בבופאל.
‏למה עזבת את ארה"ב?
‏הלב שלי לא היה שם.
‏למרות שיש הרבה אנשים, יש שם ריק מוזר.
‏הכרתי כמה חברים באוניברסיטה.
‏למדתי קצת על עצמי, הזמן לימד אותי את השאר.
‏ספר לי משהו אחד שלמדת שם.
‏לא משנה מה קורה בחיים, ‏אסור לשכוח את השורשים שלנו.
‏ו... ‏-ו...?
‏ולא משנה כמה טוב הקפה ‏אתה צריך להכין את שלך בעצמך.
‏כשתשתעמם מהלוגיסטיקה,
‏אתה צריך לפתוח בית קפה משלך.
‏אימא בא לבקר מרטלם פעם בחודשיים.
‏גרגי היא לא רק השותפה שלי לדירה. ‏היא הסוכנת הסודית שלה.
‏מה זאת אומרת?
‏היא המרגלת של אימא שלי.
‏אגב, האסטרטגיה שלך להאריך את הדייט ‏הייתה די חכמה.
‏תודה. אבל זו לא הייתה אסטרטגיה.
‏לא? ‏-לא.
‏פעלתי לפי האינטואיציה שלי.
‏לחיים.
‏לעזאזל.
‏צ'נדר, אני צריכה לחזור לבית הקפה.
‏למה? מה קרה? שכחת משהו?
‏את מועמד מספר שלוש!
‏מה? ‏-צ'נדר.
‏תמצא תירוץ ותדחה אותי. טוב?
‏היי! ‏-תודה.
‏למה אני?
‏כשבחורה דוחה בחור ‏אימא שלו לוקחת את זה יותר קשה, אתה יודע?
‏היי!
‏מה את בכלל?
‏- קפה מוספיר -
‏- טיול לדק, חלום ילדות -
‏היי. ‏-שלום.
‏- יום שישי, 4 בספטמבר -
‏רוצה לדעת מה כתבתי על פתק ההבטחה?
‏בטח.
‏אתה לא חייב לספר לי.
‏אבל אם אתה עדיין רוצה, אני טובה עם סודות.
‏"לא משנה מה יקרה, ‏השנה אני אהיה אמיץ ואקח סיכונים."
‏זה הפתק הראשון שלי על קיר ההבטחות.
‏אני בטוחה שהוא לא יהיה האחרון.
‏כל מטייל צריך מקום לעצור בו לזמן מה,
‏מקום שבו הוא יכול להיזכר ‏בכל ההבטחות שהבטיח לעצמו.
‏עבור מטיילים רבים, בית הקפה הזה ‏הפך למקום הזה.
‏אולי בגלל זה הם סוחבים איתם חלק ממנו ‏כשהם עוזבים,
‏בזמן שהם משאירים חלק מעצמם כאן.
‏היי.
‏היי! שלום!
‏היי.
‏הלכתי למול רוד אתמול וראיתי משהו.
‏ו... חשבתי שזה יהיה מושלם בשבילך.
‏רהיל. ‏-לא, זה שום דבר.
‏אבל תפתחי את זה
‏רק כשאת מוכנה.
‏למה?
‏כשאת מוכנה לראות את עצמך ‏דרך העיניים שלי.
‏רהיל.
‏לא, באמת. אבל, בבקשה, תמשיכי.
‏בצק המחמצת המיוחד של פריטי קאושיק
‏עם ביצים עלומות ואבוקדו. ‏-מה אתה עושה? בוא לפה!
‏היי, מה קרה? ‏-בוא לפה.
‏מה קרה?
‏אתה מפנק אותי.
‏הלקוחות הקבועים יחשבו ‏שהבעלים של בית הקפה הזה
‏נותן תשומת לב רק לבחורה הזאת.
‏כולם כבר יודעים שזו הבחורה
‏שהופכת את בית הקפה לכל כך מיוחד.
‏בואי לפה.
‏- חמשת בתי הקפה ששווים ביקור 2026 ‏1. קפה מוספיר -
‏"הסתכלתי במשך ימים על בחורה
‏"ששכחה את עצמה בזמן שדאגה ללבבות של אחרים.
‏"המתנה הקטנה הזו היא בשבילה
‏"כדי שכשהיא תעצור לרגע ‏היא תוכל לראות גם את עצמה."
‏כשאנחנו פוגשים את האדם הנכון ‏בזמן הלא נכון,
‏אנחנו נוטים להאשים את התזמון.
‏אבל אולי השאלה היא בכלל לא התזמון.
‏השאלה האמיתית היא
‏האם היינו האדם הנכון עבור עצמנו ברגע ההוא.
‏אתה יושב כל כך בשקט.
‏אז מה התחביבים שלך?
‏תראי, כל מה שאת צריכה לדעת עליי
‏זה שאני שונא את העבודה שלי.
‏לוגיסטיקה זו עבודה כל כך משעממת.
‏אבל אימא שלי אמרה לי שאתה מהנדס.
‏כן, הייתי, בארה"ב. ‏-ארה"ב!
‏תמיד רציתי לעבור לארה"ב, האמת.
‏אפשר לעבור לשם אחרי שנתחתן, נכון?
‏לא.
‏למה? אתה לא אוהב להיות שם?
‏לא.
‏מה? ‏-תקשיבי...
‏סודהה? ‏-אני צריכה לדבר איתך שתי דקות.
‏הגבר שיושב לידיך הוא זבל רציני.
‏לא, לא. זה לא... ‏-לא, אל תיתני למראה שלו להטעות אותך.
‏הוא מכור למין.
‏באמת? ‏-כן.
‏מה?
‏הגבר הזה רוצה רק שלושה דברים מבחורות.
‏תשוקה, תשוקה ותשוקה.
‏לא, לא, לא. היא צוחקת. ‏-צוחקת?
‏לא... ‏-אני זו שהפכה לבדיחה!
‏ספרי לי עוד. ‏-את יודעת,
‏אני ברחתי בשן ועין ‏מלהיות האימא של הילד שלו. פעמיים.
‏מה? ‏-למען האנושות, אני יכולה רק להזהיר אותך.
‏אבל בסוף, אלה החיים שלך והבחירה שלך. ‏מה שתחליטי.
‏איכס! ‏-לא.
‏איכס!
‏משעמם בתחת שלי!
‏אימא!
‏היא הלכה.
‏את משוגעת לגמרי, סודהה!
‏הנה העניין, צ'נדר מוהאן שרמה.
‏אי אפשר להתמודד עם העולם, ‏אלא אם אתה קצת משוגע.
‏אימא שלה ודודה שלי הן החברות הכי טובות.
‏אה.
‏אבל התכוונת לדחות אותה, נכון?
‏תשכנע גם את דודה שלך.
‏איך היו יכולות המשחק שלי?
‏נוראיות.
‏אוי, לא...
‏סודהה, הוא מחכה לך.
‏קושל! אני מתקשר אלייך!
‏היי.
‏ביי.
‏אני צריכה ללכת ולהגיד לקושל פנדיט המסכן
‏שאתה האבא של ילדיי לעתיד.
‏רוצה לראות סרט מחר?
‏מחר יום שני? ‏-אז?
‏אתה חי פחות בימי שני?
‏ביי.
‏היי.
‏וואו.
‏זאת אומרת, את כל כך...
‏כל כך...?
‏כל כך בזמן.
‏נלך לצפות בסיפור של מישהו אחר בחושך?
‏קדימה.
‏בזמנו, מדלהי לבית של סבתא שלי,
‏וחזרה.
‏מעולם לא ראינו דבר כזה.
‏מצחיק איך בתור ילדים
‏אנחנו מוצאים כל כך הרבה אושר ‏בהרגלים הכי פשוטים.
‏בכל אופן, סבתא נפטרה לפני 20 שנה.
‏אחרי זה, הבית שלה הלך.
‏לאט לאט הפסקנו לבוא לכאן.
‏עכשיו אני מבינה למה בחרת בבופאל.
‏למה?
‏"לא משנה מה קורה בחיים, ‏אסור לשכוח את השורשים שלך."
‏כן, זה נכון.
‏את כל כך אוהבת את בופאל.
‏את רוצה להישאר כאן?
‏לא.
‏אז איפה?
‏היית פעם בבומביי? ‏-הייתי.
‏אז כשאבא שלי מת, הייתי בכיתה י'.
‏הוא היה עורך דין כאן, ‏בבית המשפט המחוזי בבופאל.
‏החלום שלו היה בית המשפט העליון בבומביי.
‏ועכשיו זה החלום שלך.
‏קצת יותר גדול משלו.
‏אני רוצה לפתוח משרד עו"ד משלי.
‏במומביי!
‏ואני אתן לאימא שלי את כל האושר ‏שמעולם לא היה לה.
‏אבא שלי הבטיח לנו
‏שיהיה לנו בית משלנו.
‏רחוק מרטלם.
‏רחוק מהבעיות המשפחתיות.
‏שבו נהיה רק שלושתנו.
‏ואז הוא מת.
‏ותשומת הלב של אימא שלי עברה אליי.
‏היא חינכה אותי,
‏נתנה לי את הביטחון להיות עצמאית.
‏אני בטוח שהיא נפלאה.
‏כן. היא נפלאה.
‏אני יכול לראות את זה.
‏אז אני הולכת להגשים את החלומות שלי ‏ואת החלומות של אימא שלי.
‏בכל אופן, החברה לא מצפה מנשים ‏לדאוג לאימהות שלהן.
‏רק נותנים לנו אישור, נכון?
‏אאוץ'.
‏בגלל זה, עכשיו,
‏אין לי לא את הזמן
‏ולא את הרצון, להתחתן, ו... ‏-אני מבין.
‏וואו.
‏תודה על יום שני בלתי נשכח.
‏תראה, צ'נדר.
‏אם נמשיך להיפגש ככה אתה תתאהב.
‏אולי גם אני.
‏ואם תמשיך לראות אותי,
‏איך תתחתן?
‏מה?
‏גבירתי, לאן הלכת?
‏למקום...
‏שלא הייתי צריכה ללכת אליו.
‏אוקיי.
‏אז, לא נלך.
‏מבטיח.
‏אה!
‏הרגע עבר.
‏- סודהה טריפת'י רטלם -
‏הלו?
‏סודהה?
‏כל כך מאוחר בלילה?
‏עכשיו?
‏לא, לא. אני בא, אני בא.
‏- סודהה טריפת'י רטלם: יצאת???? -
‏היי!
‏מה קרה? חשבתי שאת...
‏אני שונאת את גרגי!
‏אחי, אתה יכול לעזור?
‏בטח.
‏שמור את זה. ‏-על מה היה הריב?
‏איזו שאלה נדושה!
‏צריך סיבה לריב?
‏בטוח היה משהו.
‏אנחנו במלחמה קרה כבר כמה ימים.
‏היום הקללות עברו את הגבול...
‏קללות!
‏למה אתה צוחק?
‏קדימה.
‏קדימה!
‏לאן אנחנו הולכים?
‏בחזרה למקום שהגעת ממנו. הבית שלו.
‏בסדר.
‏מתנגן פה סרט? תכבה אותו!
‏בסדר.
‏תרגום כתוביות: לאה חסידי