Ia-ţi porţile din drum! E legea.
Găseşte o soluţie sau treci la bulău!
E poarta mea. Nu-s obligat să te las să treci.
Am vrut să mă izolez de oameni.
Apoi, un nebun de pe acolo s-a mutat aici.
Proprietarii ăia nu deţin bucata de plajă până la apă.
Sunt nişte elitişti răsfăţaţi care pretind că plaja e curtea lor.
Poate că e doar nisip,
dar e tot curtea ta.
Dacă cineva şi-ar aprinde grătarul şi ar porni muzica fără voia ta,
te-ar deranja?
Nu mă aşteptam ca cineva aflat la asemenea distanţă
să provoace atâtea probleme.
Situaţia cu plaja
i-a înrăit pe vecini.
Ieşi de pe proprietatea mea! Acum!
Avem un vecin rău aici.
E imprevizibil. Sigur omoară pe cineva.
VECINI
Nu mi-am dat seama cât de mult v-aţi străduit.
- Ce? - Se pare că-i un nou fort.
Nu ăsta era planul pentru bolţari, dar...
- Îl putem păstra aşa? - Nu pentru totdeauna.
A fost provocarea supremă.
JOSH ALSPAW VECIN
Pot să vin aici şi să-mi cumpăr o bucată de teren sterp
şi s-o transform în casă?
În 2020, când COVID-ul era în floare, ne-am hotărât definitiv.
Să fugim de centrele populate.
Ajunşi aici, nu ne aşteptam să avem probleme cu vecinii,
fiindcă nu ne aşteptam să avem vecini.
Puteţi să nu faceţi asta acum?
Mulţumesc.
Aceia sunt vecinii mei.
Salut, sunt Seth
şi ăsta e refugiul construit de mine, casa mea.
SETH COLLINS VECIN
M-am mutat aici în 2016 ca să scap de nebunia din Portland.
În al douăzecilea an din fiecare secol, a apărut o molimă.
I-am zis soţiei: „Trebuie să fugim de aici înainte de 2020.”
Am venit aici
ca să ne trăim viaţa mai liniştit.
Să ne vedem de cai într-un loc liniştit.
Când l-am întâlnit pe Josh, a zis că vrea să-şi pună porţi.
I-am zis: „Nu se poate, omule.”
Caii folosesc drumul ăla de sute de ani.
De când existau cowboy şi nativi pe pământul ăsta.
Problema cu vecinii a început de dinainte să ne mutăm propriu-zis.
Da. Avem fotografii cu tot ce apărea în anunţul de vânzare.
Câmpii verzi superbe, cu iarbă minunată.
Şi nu se văd cai nicăieri.
Şi iată ce am găsit când am ajuns aici!
Caii ăştia sunt o pacoste, nişte paraziţi.
Îmi rup gardul, eu trebuie să-l repar.
Dacă intră pe terenul meu şi-mi mănâncă fânul, trebuie să-l înlocuiesc.
Au mâncare, au cereale.
Dacă-ţi deschizi poarta, pot ajunge la mâncare.
Am dreptul să-mi pun poartă, fiindcă nu e drum public.
E drum privat.
Frate, nu am chef azi. Dispari de-aici!
Nu ai voie să alungi un animal folosind un vehicul motorizat.
SOŢIA LUI JOSH
Este ilegal.
N-am văzut să scrie nicăieri că este ilegal să sperii nişte cai.
I-am spus de mai multe ori: „Nu mai fugări caii!”
I-am spus noi, dar şi Randall.
RANDALL OBERG VECIN
Mă numesc Randall Oberg şi sunt vecin cu Josh şi Brittany.
E ilegal să alungi caii.
Poarta a apărut la scurt timp după ce unul dintre vecini,
Randall, a ameninţat timp de 15 minute că ne omoară pe mine şi pe soţia mea.
Cine te crezi, panaramo?
Era dimineaţa devreme. Stăteam liniştit,
îmi beam prima cafea pe ziua aceea, când am văzut caii venind în goană.
Mi-am dat seama că cineva îmi fugăreşte caii cu maşina.
Nu-s caii tăi, panaramă proastă ce eşti!
Doar i-am spus soţiei lui că e o târâtură pe proprietatea lui.
Probabil şi eu m-aş fi supărat în locul lui.
- Taci sau îmi iau arma şi te împuşc. - Ce faci?
În timpul disputei, de la început a fost foarte nervos,
foarte violent, apoi s-a mai calmat puţin.
- N-am spus că te împuşc. Niciodată. - Ba... Te-am înregistrat!
Niciodată. Mi-ar plăcea să veniţi la un grătar...
Din acel moment, copiii mei au fost îngroziţi,
iar poarta a devenit ca o plasă de siguranţă pentru ei.
Te face să te simţi apărat.
Am senzaţia că vrea să vină după tata
ca să-l omoare.
Nu e distractiv să avem poarta aia, dar e în firea lucrurilor.
Ce te aşteptai? A fost vina ta.
Te muţi pe o păşune. Îţi pui garduri peste tot.
Începi să te cerţi cu vecinii.
Ei fac ce-i taie capul de ani întregi,
dar acum eu îmi apăr drepturile, îmi apăr proprietatea,
iar lor nu le convine.
Poţi să duci provincia în oraş, dar nu aduci oraşul în provincie.
Porcăriile de orăşean le faci la oraş.
Dacă vrei să trăieşti ca la oraş, du-te în oraş!
Acum mergem la Lake Causeway. La plaja aia merg de obicei.
SARA DAY VECINĂ
E o plajă publică mică, înconjurată de plaje private.
PRIVAT
Copiii mei nu mai vor să vină aici.
Sunt anxioşi.
Ea mereu întreabă: „Mamă, unde e? Îl vezi?”
Cât stă acolo, se uită încontinuu după managerul proprietăţii,
care-i hărţuieşte pe oameni.
Copilaş în acţiune.
A sunat managerul.
Am venit să vă spun că sunteţi pe proprietate privată.
Prima altercaţie cu Brent a fost când i-a făcut poze fetei mele.
Nu-mi mai înregistra fiica,
altfel asta va fi cea mai urâtă zi din viaţa ta. M-ai auzit?
Numele meu e Brent Fuller. Sunt manager de proprietăţi.
Treaba mea e să avertizez oamenii că se află pe proprietăţi private.
...doamna aia, Sara Day, vine aici şi mă hărţuieşte de nu ştiu ce-i cu mine.
Trece pe lângă 10 plaje publice şi vine aici ca să mă hărţuiască.
Cred că a ajuns să mă iubească.
Eşti nenea cu şezlongurile.
Nenea cu şezlongurile. Nu vei fi nimic mai mult niciodată.
Da, încalcă proprietatea.
Şi da, îi filmez şi-i fotografiez.
Asta e proprietate privată.
Nu mă mai filma!
- Nu mă mai atinge! - Ce-ar fi să taci naibii din gură!
Ţine-ţi mâinile la spate, fătălăule!
Îmi dai pace, te rog?
Pleci de aici, te rog?
Îmi dai pace, te rog?
Proprietarii i-au dat permisiunea să alunge lumea de pe plajă.
Au angajat un buldog care să facă asta pentru ei.
Plaja care este privată azi n-a fost publică niciodată.
A fost mereu controlată de proprietari,
care au avut grijă de plajă, de ţestoase...
ERIC WILHELM VECIN
...au astupat gropile, n-au permis nebunii.
Asta a împiedicat să fie haos
şi anarhie, cum este de obicei pe plajele publice din ţară.
Unii veneau şi ne luau scaunele de pe terasă,
veneau de pe plajă şi-şi făceau nevoile sub casă.
Îl ştiu pe Eric Wilhelm. E proprietar la malul mării.
Sara s-a implicat şi e foarte activă.
Ăsta e un schimb de replici avut cu el.
„Tirade nebuneşti, urlate pe plajă de către liberali isterici.”
N-are pic de respect.
Îmi pare rău dacă am supărat pe cineva. Nu e o discuţie agreabilă.
Să trecem la treabă!
Dacă aş găsi oameni sănătoşi la cap în cealaltă tabără,
dispuşi să discute,
aş face orice ca să rezolvăm problema, fiindcă e foarte mare.
Trebuie să fac o încercare, ca să văd ce-mi fac caii.
Înainte să vină furtuna.
Unii oameni au un blocaj mintal
de care n-au cum să scape.
O încăpăţânare care nu le permite să renunţe.
Dacă este încuiată cu lacătul, iar chem poliţia.
Poarta e încuiată.
Iar a încuiat-o tâmpitul.
E un drum. Am nevoie să-l folosesc.
Iar el stă acolo şi se holbează.
Probabil încearcă să se uite urât, crezând că eu sunt personajul negativ.
Chem iar poliţia.
Omul ăsta este un dobitoc.
Reglează sunetul la televizor.
Să fim pregătiţi!
Te-am auzit.
Tribunalul este în şedinţă. Dosarul Robert Collins
versus Joshua şi Brittany Alspaw.
Şi-au acordat drept de servitute asupra proprietăţilor altora
şi asta se întâmplă de 18 luni.
Chiar dacă suntem în pustietate, n-am dreptul la proces rapid?
Nu e dosar penal.
Dreptul la proces rapid se aplică în dosare penale.
- Dar el comite delicte penale. - Aţi menţionat medierea.
Onorată instanţă, medierea ar putea avea succes.
Atunci vom face aşa.
Voi programa o mediere cât mai curând.
Mulţumesc. Şedinţa se amână.
Asta este piesa „Misty Mountains Cold” din filmele Hobbitul,
cântată de The Wellermen şi de un cor din care am făcut şi eu parte.
Are 4,5 miliarde de vizualizări acum.
Aşa că am un canal de TikTok, numit Bardul Bărbos.
Sunt un tip cu un telefon şi mă urmăresc mulţi oameni.
Îl folosesc ca să fac reclamă afacerii mele,
sunt tâmplar şi fierar.
Meşteresc la un lot mic de topoare de bucătărie.
Ar trebui să fie gata săptămâna asta.
Eu continui să creez, iar voi continuaţi să vă bucuraţi
şi să mă urmăriţi făcând asta. La treabă!
Oameni buni, ne-am întors la...
Îmi place să joc diferite personaje.
Ce să vezi, oamenilor le-a plăcut!
Mă numesc Torgrim. Sunt cleric pitic.
Salut, sunt bardul D'Artagnan.
Sunt ştiut drept Vrăjitorul.
„Smeagol.”
„De ce plânge, Smeagol?”
Jumătate din viaţa lui e imaginată.
Jumătate din viaţa lui e minciună.
În rest, habar n-am.
Fiindcă văd doar ce e pe TikTok.
Starla, aş vrea să-mi dai pace.
Îmi spune pe nume.
Ce faci ca să-ţi ţii caii departe?
Fiindcă e la limita hărţuirii.
Clipurile despre problemele cu vecinii
au avut sute de mii de vizualizări, dacă nu chiar milioane.
Drama aduce vizualizări.
Şi, sincer să fiu, m-am folosit şi eu de asta.
Are două milioane de urmăritori
care ne ameninţă că facem chestii rele.
„Tu şi familia ta incestuoasă sunteţi nişte ticăloşi dizgraţioşi.”
„Omoară-te, panaramă grasă!”
Comentariul ăsta e de la Căpcăun, iar eu cred că e Seth.
„Poţi să joci roluri, grozav.
Poţi să joci şi rolul vecinului rezonabil?””
„De l-aţi cunoaşte pe adevăratul bou bărbos.”
Trebuie să fii mai incisiv. Sunt gras şi folosesc internetul.
„Dar boul bărbos este personajul negativ.
Sunteţi liberali dacă-l credeţi pe idiot.”
Aş zice că ei sunt ultraconservatori?
E singurul grup care foloseşte cuvântul „liberal” ca insultă.
Asta îi transmit vecinului Josh:
dacă ai cerceta puţin, ai vedea că toate temerile tale
sunt nejustificate.
Nu se interesează deloc.
În loc să ne certăm, ar trebui să ne facem griji
şi să ne unim, ca să ne opunem guvernului şi acţiunilor sale aici.
Sunt dovezi cu nemiluita. E o înscenare.
Aşa că am început să cercetez
şi am aflat adevărul despre lume, despre ce se întâmplă de fapt.
Când începi să sapi cu adevărat, ajungi să te temi de ce afli.
Au fost demolate cu explozibili.
Doamne, planeta e condusă de un cult satanic.
Ce fac cu copiii...
Se recoltează adrenocromi. Sunt multe chestii sexuale.
Se desfăşoară o conspiraţie mondială.
Poate că par nebun, dar nu-mi pasă. E adevărul.
Mi-ar plăcea să se trezească lumea.
Dacă toţi ar şti ce ştiu eu, dacă ar fi văzut ce am văzut eu,
lumea s-ar schimba chiar azi.
Nu-mi mai înregistra fiica, altfel asta va fi...
Când m-am certat cu Brent,
am trimis clipul la Shoreline Defender.
Shoreline Defender a intrat în acţiune
când acea persoană şi-a dat seama ce se întâmpla
pe plaje. Ea a hotărât că lumea trebuia să ştie.
Înţeleg de ce Shoreline ar vrea să-şi păstreze anonimitatea.
Mulţi oameni din oraş se tem.
Urcă!
Urcă! Haide!
Oamenii au rămas fără slujbe.
Au fost şantajaţi, pândiţi.
Au fost urmăriţi.
Nu-mi arăt faţa, îmi puteţi spune Shoreline Defender.
ACTIVIST PENTRU PLAJE
Am creat pagina ca să urmăresc situaţia plajelor.
După ce s-a mutat un membru al Backstreet Boy, situaţia s-a-nrăutăţit.
Brian Littrell dă în judecată Florida, acuzându-l pe şerif
că nu-i ţine pe oameni departe de plaja lui privată.
Faptul că ai acces nu-ţi dă dreptul să mergi la plaja publică.
Celebrităţile şi elitele sunt aşa de îngrozite de oameni obişnuiţi,
încât angajează furnizori care-s ca nişte nazişti ai plajei.
Şi regele rataţilor ăstora este Brent, Sperietoarea de ciori prăjită de soare.
Pielea nu se descojeşte.
Shoreline Defender mi-a dat porecla „Sperietoarea de ciori prăjită de soare.”
Pentru că e evident că-s prăjit de soare.
Parcă pentru asta trăiesc ăştia: „Să-l hărţuim pe Brent!”
Unii sunt tare nebuni.
Ar putea să citească chestii online, apoi să vină şi să mă împuşte în cap.
Da, mi-a trecut prin minte de multe ori. Dar face parte din slujba mea.
Îmi place ce fac. Îmi place să apăr proprietăţi private.
Aş face-o şi pe gratis.
Ultimii cinci ani au fost dificili.
Familia a suferit mult. Nu se simte în siguranţă.
Lumea ne ameninţa: „Ar trebui să le ardem casele.”
Au circulat poze despre linşarea proprietarilor.
ALEGE TABĂRA PROPRIETARI - PUBLIC
Au circulat poze cu arme.
Ai putea vorbi despre aplicaţia pe care o dezvolţi în prezent împreună cu Sara?
De unde ştii despre ea?
- Bună! - Bună!
Ştiţi că puteţi să staţi şi acolo?
Nu.
Am dezvoltat o aplicaţie care vă spune cât spaţiu aveţi.
Suntem fix în punctul de intersecţie al apei cu nisipul,
adică spaţiu public.
- Da. - E minunat.
- Shoreline Defender. - O instalăm.
Mersul la plajă n-ar trebui să fie discutabil.
Aşa nu mă mai cert cu proprietarii.
Există speranţă. Aplicaţia Shoreline Defender.
- Bun nume! - Nu?
ELIBERAŢI PLAJELE
Astăzi e 4 Iulie. Urmează să împărţim vreo mie de huse termice.
Pe spate, este un cod QR.
Am dezvoltat o aplicaţie care arată unde pot sta oamenii pe plaje.
- E uimitor. - Calculat la metru.
Spunem publicului ce drepturi are.
Nu e o aplicaţie bună.
Mă derutează. Mi-a luat 10 minute să mă lămuresc cu ea.
Am descărcat-o chiar acum, de curiozitate.
Mă arată pe plajă, deşi eu nu sunt pe plajă acum.
Aşa că asta va îngreuna treaba şerifului.
Şi treaba managerilor de proprietăţi.
Aplicaţia asta va provoca haos total.
Mă uit după brăţări. Nu văd niciuna.
Aţi văzut semnele astea, unde scrie că trebuie să aveţi brăţară aici?
- Da. - Care-i treaba?
- E o plajă. - Ştiu. E nebunesc, omule.
Hei!
Ce filmezi?
CENZOR AL PRIMULUI AMENDAMENT
Fac o verificare a plajelor. Am auzit de controversa de la Santa Rosa.
Presa e liberă. Asta spun eu mereu,
că drepturile sunt ca muşchii.
Dacă nu le folosim, le pierdem.
Dacă poţi vedea, poţi filma. Nu poţi încălca proprietatea cu privirea.
CENZOR AL PRIMULUI AMENDAMENT
Eu şi logodnica suntem cenzori ai primului amendament.
Asta e slujba noastră.
- Te bag în mă-ta! - Ţi-am spus.
- Hei! - Nu mai face poze!
- N-ai voie să înregistrezi! - Închide camera!
Să nu mai fac poze? Nu există.
Fac poze pe un trotuar public, iar ei mă arestează pentru asta.
Curios.
Eu şi Stacey am făcut parte dintr-un cult religios, am fost mormoni.
M-am deghizat şi m-am întors în cult
în secret, cu camere ascunse,
şi am înregistrat multe dintre ceremoniile şi ritualurile secrete
pe care le ţin în temple.
Multă lume m-a agresat şi m-a ameninţat cu bătaia.
Scuză-mă!
Dacă-mi mai atingi camera, te curentez!
O să mă loveşti?
Vierme nenorocit!
Mă atingeţi, domnule. Îndepărtaţi-vă!
Dacă ţi-a sunat ceasul, asta e. Dacă mă împuşcă vreun psihopat,
presupun că-mi va fi sunat ceasul.
- Şi va muri făcând ce-i place. - Da, exact.
Apărând şi folosindu-mi drepturile.
Chestia asta ne-a afectat relaţia.
E foarte greu.
Banii o stresează cel mai mult pe Britt.
Nu cred că m-ar părăsi, dar s-ar produce o separare.
Dacă nu mi-aş face treaba ca soţ, cred că mi-ar spune:
„Tu să dormi în alt pat. Ăsta e al meu.”
Aşa că fac tot ce pot ca să aduc bani în casă.
Dacă nu apărea problema cu vecinii,
nu eram în situaţia financiară în care suntem acum.
Nu eram în situaţia emoţională în care suntem acum.
E naşpa.
Bun. Fugi cât poţi de repede!
E o peşteră pe care o construiesc.
E buncărul şi proiectul meu ştiinţific.
Chiar există şansa să izbucnească un război mondial.
Eu şi familia vom veni şi ne vom ascunde aici,
apoi vom aştepta să treacă undele de şoc şi aşa mai departe.
Dacă eu şi Josh ne-am înţelege bine şi nu am avea probleme,
chiar dacă e un dobitoc, tot l-aş primi şi pe el aici.
Dacă s-ar întâmpla ceva rău şi el ar trebui să scape,
să fie în siguranţă, l-aş salva dacă aş putea.
Ştiu că n-au voie aici.
Li s-a spus: „Aţi încălcat proprietatea privată, n-aveţi voie aici.”
Dar se pare că ignoră asta pur şi simplu
şi fac ce vor, din nou.
Vin direct la noi.
- E a ta? - Da.
Am pierdut-o acum un an.
- Era pe câmp, am găsit-o eu. - Mulţumesc.
- Să ai o zi bună! - Mă întrebam pe unde e.
Filmează tot!
- Iar călăresc pe unde n-au voie. - Da.
Termin-o, fiule.
Când tragi linie, la finalul zilei, în toată medierea asta,
nu ştiu. Doar că mă rog din tot sufletul,
să decidă să facă ce trebuie, pentru că asta fac vecinii.
FIUL LUI SETH ŞI AL STARLEI
O să fie bine, dar eu cred că nu prea bine.
Chestiile de oraş n-o să meargă aici.
Nu ştiu, porţile nu-s de la oraş. Cred că-i doar prost.
Te iubesc, puştiule. Trecem noi şi peste asta.
Salutare tuturor! KULT News revine cu un clip nou.
Suntem pe plaja Santa Rosa, din Florida,
unde am auzit că nişte patrioţi locali au trebuit să creeze o aplicaţie
ca să afle unde au voie să stea pe plajă fără să fie hărţuiţi.
- Ce filmezi azi? - Pentru un blog de pe plajă.
E proprietate privată. Poţi să te duci acolo, la Oyster Lake...
Da. Când spui: „E proprietate privată...”
Privată până la apă.
Să nu mă înţelegi greşit, te rog!
E cea mai mare tâmpenie auzită de mine.
- Să chem poliţia? - Nu-i prima oară când fac asta.
Te înşeli şi vei afla asta pe calea cea grea.
Cheamă-l pe şerif ca să spună că-s pe proprietate privată,
apoi plec, dar să ştii că te înşeli.
Nu prea ţi-a ieşit, nu, Brent?
Crezi că eu sunt belea?
Stai să vezi când aduc aici o sută de tovarăşi!
Am venit cu copiii, dacă vrei să ne certăm...
Nu-mi pasă cu cine eşti. Sunt şi eu aici.
Evident, după cinci minute,
a şi venit un ratat ca să-mi spună că-s pe proprietate privată.
Oamenii ăştia au înnebunit.
Azi, vor învăţa o lecţie valoroasă.
Spune-i proprietarului din Backstreet Boys
că-i transmit: „Aşa vreau eu.”
Şi acum cânţi tu „Spune, de ce”.
Cred că am găsit ceva de făcut azi pe plajă.
Super! Mi-ar prinde bine nişte umbră. Mersi, apreciez.
Da.
Dacă mă atingi cu asta, eu...
- Tu m-atingi. - N-o atinge pe mama!
Ea mă împinge cu aia. Scot sprayul cu piper, frate.
Înapoi! Ea a venit şi m-a atins.
- Nu te-am atins. - Ba da.
Scot sprayul cu piper. Înapoi, tanti!
- Înapoi! - Dacă scoţi sprayul...
Nu te-am atins.
Ba da.
- Eşti pedofil? - Eşti copil?
Am copiii aici.
„Sigur eşti pedofil.”
Nu, doar am venit cu camera şi-mi folosesc libertăţile.
- Ajutorul de şerif. - Te-am rugat să nu filmezi.
Tu de ce filmezi?
O să vă rog să luaţi şezlongul de pe proprietatea privată.
Ţi-ai pierdut minţile, şerifule!
Poate, dar asta e legea, domnule.
Sună-ţi şeful! Pentru că te-nşeli.
Îmi voi suna şeful, domnule.
Scot sprayul cu piper. Înapoi, tanti!
- Dacă dai cu spray, intri la... - Înapoi!
A spus că folosea aplicaţia.
- Doamne! - Nu asta ne trebuie.
Doamne! Ştim de la cine a plecat?
Cred că tipul e din aceia care apără primul amendament.
Trebuie să facem ceva despre asta,
fiindcă le dă apă la moară proprietarilor.
Scot sprayul cu piper. Înapoi, tanti!
Ştia cum mă cheamă.
Nu l-am mai văzut, dar e clar că-i nebun.
Scot sprayul cu piper, frate.
Ea m-a atins.
Lucrurile degenerează.
Scot sprayul cu piper. Înapoi, tanti! Înapoi!
Cineva va avea de suferit.
Salut, vorbesc cu Mike?
Da, KULT News.
Îmi fac griji din cauza videoclipului tău,
care ne-a pus beţe în roate după atâta muncă.
Masele trebuie educate în masă,
ca să afle că plaja nu le aparţine
doar celor cu case de trei milioane de dolari.
Sunt de acord cu tine.
Sincer, sunt surprins că nu l-a bătut nimeni pe ăla.
Asta le-ar da lor apă la moară, motive ca să nu se simtă în siguranţă.
Să fie clar: ei nu sunt în siguranţă.
Tipul ăla chiar merită nişte pumni.
Exact asta nu vrem.
Nu vrem instigare. Vrem să ajutăm prin educare.
Atât noi, cât şi proprietarii,
nu ne dorim aşa ceva acolo.
Eric Wilhelm a spus că vrea să vorbească cu oamenii.
Ca să găsim o soluţie.
Am acest impuls de a repara orice şi de a rezolva probleme.
KENT SAFRIET AVOCATUL LUI ERIC
Am încercat să iau legătura cu activiştii ăştia,
ca să discutăm public.
Am reuşit. Sara a acceptat să stăm de vorbă.
În prezent, lumea duce lipsă de dezbateri productive.
Emoţiile influenţează conversaţia mai mult ca faptele.
- Da... - Asta e problema.
- Şi eu n-am emoţii. - Aşa e.
N-am sentimente.
- Salut, Sara! - Bună, Eric! Ce faci?
- Încântat. - Încântată.
De multă vreme trebuia să se întâmple.
Da, aşa e.
Situaţia a fost gestionată greşit, cu dezinformări şi confuzie.
- Da, aşa este. - Dar până aici!
- Nu putem continua aşa. - Clar.
Şi cine a zis asta?
- Cine? - Districtul.
- Eu... - Nu-i bine?
- Ba da. - E o problemă.
- Am abordat-o des. - Şi rezultatul? Conflicte, nu?
Fiindcă apar mai multe frânghii şi mai multe semne.
Eu urăsc semnele cel mai mult. Mai mult decât tine.
Dacă tot veni vorba, aş vrea să ştiu cum ai vindeca tu comunitatea.
Trebuie să găsesc pe cineva din tabăra opusă
care să fie dispus să colaboreze.
Ţi-a fost greu?
Chiar imposibil,
nimeni nu vrea să-şi asume, tuturor le lipseşte logica.
Tocmai despre asta voiam să vorbim. Tu foloseşti insulte...
- Insulte? Cum ar fi? - Da. Lătrători? Gloata liberală?
Putem găsi multe soluţii
dacă scoatem capul din nisip şi nu ne certăm pe cuvinte.
- Nu mă interesează asta. - Nu eşti amabil.
Eşti nepoliticos, Eric.
Proprietarii nu vor să fie luaţi la ţintă,
nu vor să li se fure lucrurile, să găsească rahat sub terase,
să n-aibă unde parca.
Când spui că se tem pentru siguranţa copiilor
şi a familiilor, nu mi se pare că eşti dispus la un compromis.
- Nu cădem la înţelegere? - Lăsaţi accesul liber!
- Nu vorbesc în numele tuturor. - Dar tu?
Iată problema! Intri online şi zici: „Wilhelm vă lasă pe plaja lui.”
A doua zi, apar 500 de oameni cu pancarte
care mă ameninţă cu filmări, aşa cum e la Lake Causeway.
- Merg des acolo. - De ce?
- E cea mai apropiată plajă. - Mai ai şase la fel de apropiate.
Nu-mi spui tu unde să merg.
- E mare... - E mare ce?
E punctul de plecare.
Ai terminat?
Îmi pare rău că nu am emoţiile la care te aşteptai tu.
Astfel de comentarii îţi ştirbesc credibilitatea.
Miile de angajaţi pe care-i am n-ar fi de acord cu tine.
Fiindcă sunt de încredere.
- Primeşti un fursec. Nu ştiu ce vrei. - Nu fursec.
- Nu încurajez... - Stai!
...lumea care locuieşte lângă...
- Dacă mă întrerupi, s-a încheiat. - Poţi pleca oricând.
- Ei... - Bine, am terminat.
- Tocmai de asta... - Nu.
De asta nu putem discuta.
Mă tot întrerupi şi eşti nepoliticos. Ţi-am zis că nu rămân, dacă faci aşa.
Nu mă întrerupi.
Mersi că ai venit! Apreciez că m-ai certat cu degetul.
N-a venit ca să asculte, doar ca să vorbească.
Să găseşti soluţii dificile nu-i ceva superficial. Trebuie tărie.
Trebuie dezacord. Dar trebuie şi compromis.
Mai e o zi până la mediere.
E programată mâine după-amiază.
O să încerc să fiu calm,
dar sunt îngrozit de ceea ce vor face.
Poate... Sper că medierea va fi un eşec.
Facem ceea ce putem, asta e tot.
Orice e necesar ca să-l oprim pe idiotul ăsta.
Da.
Mă numesc RJ Dieken, sunt mediator. Mi s-a cerut să mediez disputa aceasta.
Aceasta fiind prima mea mediere oficială,
cred că va fi foarte complicat.
Nu-s foarte încrezător cu privire la ce urmează,
dar cum mănânci un elefant?
RJ DIEKEN MEDIATOR
Câte o înghiţitură pe rând.
Aveţi să vă transmiteţi vreun lucru
care are mai puţin legătură cu trecutul şi mai mult cu viitorul?
Aş zice că un lucru care ar rezolva 90% din problemă
ar fi să demontezi porţile.
Deţin, legal, teren în capătul drumului.
Uite ce e, nu poţi împiedica lumea să meargă pe un drum public.
- Dacă n-au teren acolo, n-au ce căuta. - Avem ce căuta.
- Ai blocat 600 de hectare. - Care sunt private.
- Sunt private. - Deţinute de indivizi.
- Cum o să ajungă la ei? - Nu mă contrazic cu idioţii.
- Dacă deţin pământ, pot trece. - Gata.
Josh, vreau să ajungem la o înţelegere, da?
Nu vreau să ne certăm.
Putem vorbi o clipă, ca între prieteni?
Îţi întind mâna prieteneşte, ca să putem vorbi.
Ştim că e proprietatea ta, dar ăsta e un drum.
Dacă ar fi toate terenurile vândute
şi fiecare ar avea propria poartă, ne-am mai descurca?
Da sau nu?
- Da. - Da.
Serios?
Sper să vă daţi seama că voi sunteţi personajele negative.
Vrei să vorbim despre ce mi-ai scris online?
- Da. - Bou bărbos, creier de pitic.
- Da, şi am auzit şi ce-ai spus tu. - Ce am spus?
Tu şi urmăritorii tăi, care ne ameninţă cu moartea.
- Da? - N-a ameninţat nimeni.
- Ea mi-a trimis mesaje. - Prostii!
Zici că-s mincinos şi nu numai.
- Am terminat aici. - Puteţi pleca.
Îţi sparg dinţii.
- Nu mai alungaţi oameni de pe teren! - Marş!
- Nu-mi ameninţa soţia! - Gata. Controlează-te, fato!
Serios!
M-a făcut mincinos fără dovezi.
Ştiam eu că aşa va fi.
Îl bat măr pe ticălosul ăla corpolent.
Nu merită. Ne ajută legea.
Ivy, întoarce-te! Şezi! Ascultă-mă! Şezi am spus!
Bine, du-te! Şi să nu mai vii.
Încerc să-i înţeleg pe cei ca Eric Wilhelm,
care-i problema lor. Dacă ai proprietate la malul mării
nu înseamnă că e corect din punct de vedere moral
să le împiedici accesul vecinilor.
Eu şi soţia am clădit această viaţă pentru familia noastră,
iar locul acesta reprezintă o oază de pace şi de armonie pentru noi,
la care n-avem de gând să renunţăm. Vom lupta pentru el.
Sunt Maestru de temniţă de la 12-13 ani.
E păcat că vecinul acela este aşa, fiindcă şi el joacă asta.
Şi zice că şi el e Maestru de temniţă.
Chiar sunt Maestru de temniţă.
Temniţe şi Dragoni este foarte distractiv, fiindcă poţi face orice vrei.
Dacă era vecin simpatic,
sigur îl invitam ca să jucăm.
Asta dacă nu cumva joacă ediţia a patra.
Până acum am fi jucat de multe ori.
Dacă eşti într-o situaţie de asta şi te poţi muta, aşa aş face.
Dacă nu poţi, trebuie să te aperi.
Cred că vecinii ar trebui să fie printre primii cu care te înţelegi.
Dacă nu te poţi înţelege cu vecinii, asta spune ceva despre tine.
Subtitrarea: Carla Mona Gîlcă