Пора, братику.
Пильнуйте, брати.
Хутчіш.
Ех, братики, кажу вам, що цим свиням точно хана.
Годі дурощів. Зосередься на бісовій місії!
І тоді система розвалиться, січеш? Ми бісове «Братство».
Проблемна ділянка на проспекті Айртона Сенни.
Фіксується помірний рух по маргінальній автостраді Тієте в сторону Каштелу-Бранко.
ЦИВІЛЬНА ПОЛІЦІЯ
109-Й ВІДДІЛОК
Прокляття.
Бити машину помагає, люба?
Я надто вагітна, щоб умовляти її.
Бідолашна.
Ні, я серйозно. Я сьогодні точно когось уб'ю.
Годі. Ненависть породжує ненависть.
Вони йдуть.
Ні. Забудь.
-Що відбувається? -А ось і майбутня матуся!
-Вітаємо! -Боже. Оце я попала.
Схоже, цей чоловік уміє брехати — мені гайки!
-Ти не знала? Та він актор. -Це була маленька біла брехня.
Сподіваюся, дитина слухатиметься хрещеного.
-Сподіваюся, що ні. -Який сюрприз для Аврори.
Яка краса!
Ви точно влаштували це все заради торта.
Через десять років після смерті ватажка, Едсона Феррейри, або Едіньо Жахливого,
«Братство» ще більше згуртувалося й обізлилося,
а тепер організовує бунти.
Їх налічується вже 25… Ні, заждіть, 29 бунтів у різних частинах країни.
Ось. Для нашої відважної дівчинки.
Боже, яка краса! Можна відкрити?
Авжеж!
Присядь!
Усе гаразд?
Що це в біса було? Бомба?
-Я погляну, що відбувається. -Що вибухнуло?
-Обережно! -Обережно, чуєш?
-Якого біса? -Ти щось бачиш?
Чорт, це одна з наших машин!
Ворушіться!
-Вони нас оточують! -Стримуйте їх!
Сховайся, Далво!
Ні, лягай!
Це те бісове «Братство»!
-Далво, будь там! -Викликаю СЕПОЛ!
Постріли в 109-му відділку!
-Пригнись! -Гори в пеклі, кляте «Братство»!
Бляха!
Тримайтеся!
-Дідько! -Біжи!
Я тут разом з офіцером!
Забирайся звідси!
-Далво! -Ромеро!
Далво, що сталося? Тебе поранено?
У мене кровотеча. Ромеро, дивись!
Тобі боляче? Відчуваєш, як вона ворушиться?
-Мерщій. -Пішли.
Ідіть! Я вас прикрию!
Що таке?
У мене відійшли води!
-Бігом! -Ворушіться!
-Дорогу заблоковано. Дайте підмогу! -Уперед!
СЕПОЛ! На 109-й відділок напала озброєна банда.
Звільніть канал! На нас напали!
Чортове «Братство»!
Нам потрібна підмога!
Увага всім підрозділам!
Наказую виходити групами, у жилетах і зі зброє в руках.
Усі до патіо.
Дорога безпечна. Ідіть сюди.
Сюди. Покваптеся!
Мені хтось допоможе?
Ей! Сюди!
Потерпи.
Допоможіть!
Потерпи.
Треба рухатися.
-Я за машиною. -Я з тобою.
-Давай! -Хутко!
Усі на вихід!
-Туди! Ідіть туди! -Мерщій!
Вони до зубів озброєні!
…обов'язково бути в бронежилетах. Виходити на зв'язок лише за необхідності.
СЕПОЛ, це 45-й підрозділ.
На поліцію здійснено напад. Прошу підмоги!
«М51» переслідує стрільців, що скоїли напад на будівлю поліції.
Прийнято, «M51»…
Рушай! Їдь!
Високий пріоритет! Потрібні три автівки…
Відчиняйте ворота! Хутко!
Рухайтеся!
СЕПОЛ! На Артура Орландо підстрелено військового поліціянта.
-Якого біса? -Вони атакують усюди!
Ми вже в дорозі.
СЕПОЛ, нам повідомили, що на станції «Лус» застрелили пожежника.
-Перейми частішають. -Це нормально. Ми встигнемо доїхати.
Убито офіцера. Потрібна допомога. Найвищий пріоритет.
Я не витримую.
Прийняв.
Усе буде добре, люба. Нам усе вдасться.
Ми майже на місці.
СЕПОЛ. Бронза, 25, ехо…
-Пригнись, Далво. -Що? Боже!
Пригнись!
Якого біса? Що в біса відбувається?
Господи!
Газуй! Швидше! Рушай!
Газуй!
Дідько!
СЕПОЛ! Найвищий пріоритет!
По машині поліції відкрили вогонь біля 109-го.
Бронза, 28, ехо.
У залі суду в Сантані підірвали гранату.
Боже, вони наздоганяють!
Далво, ти ціла?
Дихай, добре?
Масові напади на поліцейські підрозділи.
Нам наказано повертатися.
Дідько!
Та рухайся ти!
Бляха!
-Що з тобою, Далво? -Стій! Почалося!
-Гаразд. -Зупинися де завгодно. Дуже боляче!
Чорт!
Газую.
Газуй! Швидше!
Зупинися!
Я більше не можу терпіти.
Зараз.
Я не можу цього зробити.
-Мені боляче. -Ти все зможеш.
-Розслабся. -Дуже болить.
Люба. Поглянь на мене.
Ти зможеш.
Гаразд?
Я тут із тобою.
Усе буде добре. Чуєш?
-Добре. -Усе буде добре.
-Добре. -Зроби це.
-Я не можу. Я не можу! -Ми зможемо. Гаразд?
-Дихай. -Потрібен лікар!
-Дихай. -Потрібен лікар. Нічого не вийде.
У нас немає вибору. Люба, тільки ти і я.
-Не вийде. Я не можу. -Тужся. Тужся, люба.
-Ти можеш. -Я не можу.
-Я не можу -Поглянь на мене!
Ти все можеш.
Можеш.
А тепер дихай. Треба дихати.
Давай.
Дихай.
Тужся. Я тут із тобою.
Тут лише ти і я.
Дихай, Далво.
Я з тобою. Дихай.
Тужся.
Далво, ти молодець!
Донечка вже виходить. Ти впораєшся.
Тужся. Зроби це, люба.
Давай, Далво.
Ще трішечки.
Зроби це.
Давай! Тужся сильніше! Не припиняй!
Продовжуй!
Ось так!
МІСТО СТРАХУ
ДВОМА ДНЯМИ РАНІШЕ
Я сумую за часами, коли ми ходили слухати пагоду.
Що? Я правильно почула?
Ти сумуєш за пагодою?
З тобою все гаразд?
Прогулятися з тобою не просто.
Я б хотів піти прогулятися з тобою містом.
Байдуже куди.
Тоді домовилися.
Коли вийдеш, ходитимемо на пагоду щодня.
Як скажете, пані адвокатко.
Коли вийду, робитиму все, що скажете.
Приємно знати, що я маю таку владу над тобою.
Якби хлопці дізналися яку, вони б мене не зрозуміли.
Пора.
Давай.
Що таке?
Пропонуєш помінятися місцями? Ти залишишся тут, а я вийду?
Щось не так?
Знову ходять чутки про перевід.
Але ти не турбуйся.
І що це означає?
Кого вони переводять? Куди? Коли?
Кажуть, це великий перевід.
-Суворий режим. -Суворий режим?
Херня!
-Мене ізолюють, щоб послабити «Братство». -Заспокойся, любий.
У мене є людина в секретаріаті.
-Вони скажуть, це незаконно… -Ти знущаєшся?
Їм насрати.
Треба перетерти.
-Іване. -Сюди, братики.
Чекай!
-Іване! -Збираймося, братики!
Усі сюди!
-Іване! -Усі слухайте Івана.
Слухай! Я ще не закінчила.
Почекай, Зіко.
Утратиш самовладання — утнеш дурницю.
Ти забув, як ми піднялися, коли замість воєн почали вести бізнес?
День, коли ми проковтнемо приниження, стане останнім днем «Братства».
Якби ти хоч один день провела тут,
то знала би, що таке повага, здобута потом і кров'ю.
Іване.
Ти зараз думаєш не про «Братство».
-Ні, мамо. -Пробачте мені.
Клебер мене відмовляв, але я мушу подякувати за допомогу.
Його переводять на змішаний режим. Він сам не міг би дозволити собі адвоката.
Для цього й існує «Братство».
Ти мав пережити це пекло,
щоб розуміти, чому ми на цьому шляху і що таке справжній бій.
Не підведи мене там.
Тепер ми пов'язані навіки, затямив?
-Ходімо. -Пробачте мені.
Ти забув, що саме адвокатка, яка гадки не має, що таке справжній бій,
вибила йому пом’якшення режиму.
Я можу не знати, як погано бути тут,
але саме я борюся за «Братство» кожного дня там.
Хоч ти цього й не помічаєш.
Пані, рішення губернатора остаточне.
Перевід відбудеться. Цього вже не змінити.
Рішення має сенс.
Він буде на коні, коли ізолює ватажка банди в рік виборів.
Але не впевнена, що фото бунтів у газетах посприяють його передвиборчій кампанії.
Ви ж розумієте, що «Братство» цього не проковтне?
Авжеж, розумієте.
Інакше я б зараз не пила тут цю солодку каву.
Пані, ви розсудлива жінка.
Ви чудово знаєте, якою цінною є наша дружба.
Якщо хочете залишатися в бізнесі, маєте гарантувати, що реакції не буде.
І як мені це зробити, по-твоєму?
Хіба не ви там керуєте?
Ви станете головною, коли ватажка ізолюють, чи не так?
Правда ж?
Емсі Еліза атакує першою!
Емсі Діґ відповідає!
А чого хоче натовп?
Крові!
Як тебе звуть?
Ах ти злишся? Давай до мамки біжи!
Его гетеро-самця Це пусті міражі
Я без жартів кажу Тобі шлях на терапію
Жінки гордо звелися А ви полізли під спідницю
Ось тобі моя рима Це не пуста балаканина
Іди закинь прання Не складна ця матня
Прання закинути?
Свій язик ти припни
Життя принцеси Нуль відповідальності
Зроби нам послугу Скажи, звідки взялася
Розбещена мажорка В злидоту не награлася
Ей, прокинься, озирнись довкруги
Не тобі мені казати Що робити й коли
Утрешся?
Поводишся як довбень Бо ти ним і є
Працюй давай Кожному своє
Я теж пройшла Свій шлях непростий
Щоб сюди прикотити Римувати тебе навчити
Навчи його!
Гадаєш, що на коні? Принцеско — ні
Розмалюй собі мармизу Все одно будеш гидка
Послухай, мені пофіг на твій гнів
Усі знають, що ти хвойда Безплатна для всіх пацанів
Ти при своєму розумі? Май повагу!
Котися в сраку, мудило!
Не зважайте на тих невдах!
Сила кулаків Це для слабаків
Хай пре на мене Я словом б'ю хробаків
Назвав мене хвойдою? Яка банальність
Мізогінія не в моді Вже не та тональність
Твоє галіме гівно Нікому тут не їсться
Бо мої слова — зброя
А правда суду не боїться!
Невдаха!
-Ні. Вона блефує! -Кидай карти.
-Вона блефує! -Їй сьогодні йде карта.
-У неї точно хороші карти. -Точно, що ні.
Ні, заспокойтеся.
-Зрівнюй! -Виграєш знову — стрибну в басейн.
Тоді стрибай.
-Я ще та сучка! -А я казала!
Не забувай, звідки я родом, дорогенька.
-А я казала! -Моя ти золота. У мене нічого!
-Схоже, у них там гаряче. -Боже.
Не знаю, що вони пили, та я теж хочу.
-Та ми всі хочемо! -Гляньте!
Трохи вина.
Елізо.
Елізо!
Скрути.
Що таке?
Відійдіть від вікна. Вас усі бачать.
Як скажеш.
Можна мені продовжити свої справи?
Давай, але пильнуй, щоб не було похмілля завтра на співбесіді.
Я забула тобі сказати, що не піду.
Що? Чому?
Я збагнула, що робота там не зробить мене щасливою.
-Ми можемо поговорити про це пізніше? -Який твій план, Елізо?
Будеш і далі собі обдовбуватися, поки я за все плачу?
-Хто сказав, що я цього хочу? -А чого ти хочеш?
Чорт!
Скільки я маю нагадувати, як інші заздрять твоїм можливостям?
-Ей, тьотю. -Згинь, Веслі.
Охолонь. Усе гаразд.
Ей, тьотю. А ти знала, що твоя племінниця — чумова реперка?
-Тепер вона мисткиня. -Тобі слова не давали.
-Ти тут ні до чого. -Охол…
Слухай, хочеш згубити своє життя, роби це сам.
Не тягни її на дно.
-Та що таке, тьотю… -В сраку собі «тьотю» засунь!
Нахабний чмошник.
Та хто ти така, щоб так із ним говорити?
Досить лицемірити. Поводишся, наче ти ідеальна.
Усі знають, звідки в тебе гроші на сумочки.
Що? Такого життя ти хочеш для мене?
Я намагаюся пояснити, що не все так просто.
Тато хотів би такого для мене?
Пані адвокатко.
Якби він тільки знав, у що ти перетворила його боротьбу.
Ні справедливості, ні опору — тебе цікавлять одні тільки гроші.
І ти ще думаєш, що можеш мені вказувати, серйозно?
Ти гадки не маєш, про що говориш.
Що ти знаєш про справедливість? Що ти знаєш про боротьбу?
-Ходімо. -Тобі все впало з неба!
Хто платить за твої розваги? Га?
За чий кошт твоє дизайнерське шмаття?
Хто за нього платить?
А за твою приватну школу?
Ти гадаєш, що можеш усім вказувати.
Ти мені не мати, а тим паче не батько!
Командуй своїми головорізами.
-Чорт! -Чорт!
Повільніше, Елізо! Елізо!
Дідько, Елізо!
Бляха, повільніше!
Ми розіб'ємося нахрін!
-Чорт! -Тримайся!
От хрінь!
От хрінь.
Гальмуйте.
Покладіть руки за голову й злазьте.
Стань біля машини. Хутко.
-Рухайся, подруго. -Руки!
У мене обмаль часу.
-Зброя є? -Ні.
Куди прямуєте?
Просто катаємось, офіцере.
-Раніше притягалися? -Ні.
Що в рюкзаку?
-Наркотиків часом немає? -Ні.
Ти мене чула? Поклади руки за голову.
Поверніться.
Поклади довбані руки за голову.
Де взяли такий модний мотоцикл?
-У кого вкрали? -Це мій. Вірніше моєї тітки.
-У мене є документи. -Руки за голову!
Можна показати документи?
Повільно.
Пробачте, я знаю, що трохи перевищила швидкість.
Випишіть штраф. Я ж розумію, що це ваша робота.
Як вам таке, сержанте? Вона думає, що ми патрульні.
Так от.
-Дівчину теж доведеться обшукати. -Чому?
У нас нічого немає.
Нічого немає, кажеш? Точно?
А чому рюкзак тхне травою?
А це що? Схоже, твій хлопець попався на гарячому.
-Там точно має бути ще. -Немає.
-Закрийся! -Що це таке!?
-Нащо ти його вдарив? -Опа-па! А це що таке?
-Це не моє! Нащо ви це робите? -Ти це щойно підкинув.
Це не моє!
-Пусти! -Це не моє!
-Спокійніше, Борджесе! -Що за чортівня?
Заспокойтеся.
-Навіщо ви це робите? Що вам треба? -Вгамуйся.
Ми можемо це вирішити так, щоб усі залишилися задоволені.
Класний байк.
Твій похресник буде в захваті, Борджесе.
Не буду я давати тобі на лапу, ясно?
-Твій хлопець їде у відділок. -За що?
Сади цього боягуза в авто.
-Забирай його. -Не треба!
Ви руйнуєте моє життя на рівному місці!
-Забирай. -Мені боляче!
-Ворушись! -Ай!
-Поїхали у відділок. -Мені боляче!
Навіщо ви це робите? Змилуйтеся!
-Стривайте. -Поїхали, Борджесе.
Моя сім'я дуже впливова. Я з «Братством»!
Ніхто не хоче проблем.
Не робіть дурниць і відпустіть його.
Жартуєш?
Після таких цікавих подробиць?
Розкажи нам більше.
Як ти пов'язана з ними?
Та ніяк не пов'язана, просто знаю декого звідти. Я не злочинка!
Ти сказала, що маєш впливову сім'ю.
Краще кажи правду, бо подумаю, що ти забиваєш мені баки.
Через тата, але він мертвий.
І хто твій тато?
Хто твій тато?
Едсон Феррейра.
Трясця.
Ти дочка Едіньо Жахливого?
Ніфіга собі.
Відпусти його, Борджесе. Це донька бісового Едіньо.
-А ти поїдеш з нами. -Що?
-Ти поїдеш з нами. -Стійте! Куди ви її забираєте?
-Спокійно! -Ти лишаєшся тут.
Стулися.
Слухай сюди.
Ми поїдемо на прогулянку з твоєю подружкою.
Якщо хочеш, можеш їхати з нами.
А ні, то можеш іти собі.
Ну? Ти їдеш з нами чи йдеш додому?
Я хочу додому.
А я що казав?
Твій хлопець — боягуз.
Я завжди маю рацію.
Дай лиш заберу свій порошок.
Можеш іти додому.
Проведи, Борджесе.
-Попрощайся від мене. -Не забудь рюкзак.
Клятий сцикун!
-Отак кидати свою дівчину? -Зупиніться! Ви заб'єте його!
Звідки стільки жорстокості?
Відпустіть мене!
Дочка найбільшого вбивці країни
просить припинити насильство.
«Братство» існує через таких свиней, як ти. Тато хотів справедливості.
Справедливість — лиш виправдання жорстокості.
Твій батько відрізав людям голови.
Чи тобі цього не розповідали?
Поїдеш позаду. Я не довіряю дітям бандитів.
-Ходімо. -Я ні в чому не винна!
-Мені боляче! -Залазь!
-Давай! Ворушись! -Відпустіть мене!
Елізо.
Що ти тут робиш? Тобі не можна тут бути.
Я чула, що ти поїхала забрати тата.
-Я сумувала за ним. -Тобі тут не місце.
Господи помилуй.
Де тато? Його вже звільнили?
Його не звільнили, Елізо.
Тобі тут не варто бути.
Сиди тихо.
Я на волі!
Тобі вдалося!
А вона що тут робить, Дарлін?
Люба, іди сюди.
-Я так за тобою сумував. -В'язень утік!
Елізо, газуй!
-Дідько. Ховайся. -Дідько.
Ховайся, Едсоне.
Накрий мене.
-Накрий мене чимось. -Допоможи йому, Елізо.
Ноги.
Накрий мене, люба.
-Добрий вечір. -Добрий вечір.
Усе гаразд?
-Так. -Вийдіть з машини, будь ласка.
Щойно в'язень утік з в'язниці. Ми всіх перевіряємо.
Це для вашої безпеки.
Вибачте, але я поспішаю.
Моя донечка захворіла. Я їду в лікарню.
Мамусю, я не витримую.
Потерпи, сонечко.
Гаразд, їдьте.
-Бажаю їй швидкого одужання. -Дякую.
Яка твоя улюблена пісня?
Відпусти мене
Мені треба йти
Весь світ обійти
Істину знайти
Усміхаючись
Щоб не плакати
Побачити я хочу
Як сонце сходить
Як ріки стрімкі течуть
Почути спів птахів
Я хочу народитися
Я хочу жити
Відпусти мене
Красива пісня.
Так.
А яка твоя улюблена страва?
Я люблю фейжоаду.
Зі свинячою шкіркою,
ковбаскою
і фарофою.
З усім.
А яка твоя?
Миттєва локшина.
Це ніяка не страва.
Обери щось інше.
Миттєва локшина не рахується.
Що ж.
Гамбургери.
Розумію. Я теж люблю гамбургери.
Я дуже люблю гамбургери.
А який твій улюблений фільм?
Фільм?
Боже, я вже давно не дивився ніякого фільму.
Коли я був твого віку, я…
Я любив кіно про бойові мистецтва, фільми Брюса Лі. Там де…
Що це таке?
Це?
Мене підрізали.
Було боляче?
Так.
Татусю…
Донечко.
Я знаю, що ми лиш пізнаємо одне одного.
У тебе, мабуть, купа запитань до мене. Це нормально.
Питай що завгодно.
Мені казали, що ти вбиваєш людей.
Це правда?
Донечко…
Я не вибирав собі життя.
Але я завжди боровся за гідність і справедливість.
Ця боротьба ніколи не була легкою. Розумієш?
Хочеш морозива?
Знімають.
Донечко…
Перепрошую?
А що це ти робиш?
Облиш її, Клавдіє…
Лукасе, хіба це не наш фотоапарат у неї в руках?
Усе гаразд, люба.
Поверни нашу річ, і ми забудемо про це.
Але я нічого не брала. Це мій.
Це її фотоапарат.
Вітаю.
Усе гаразд?
Я її мама. Що тут відбувається?
Ваша донька поцупила наш фотоапарат і фотографує нашого сина.
Ні, усе гаразд. Діти часто роблять таке.
Як батько двох дітей, я це знаю.
Я знаю, як воно буває.
Вона наполягає, що це її річ.
Це справді мій фотоапарат. Тато дав його. Скажи їй, мамо.
Ти помиляєшся, люба.
-Це її фотоапарат. -Хочеш сказати, моя дружина бреше?
Я? Звісно, ні.
У жодному разі. Певно, вона випила забагато кайпіріньї.
Кашаса задурманила їй голову.
-Нехай віддасть фотоапарат. -Ходімо. Нехай віддасть його.
Що тобі не зрозуміло, довбню? Вона каже, що це її.
Дідько, а матуся злодійки ще та нахабна.
Як ти назвав мою дочку?
Малолітньою злодійкою!
Та це й не дивно з такими-то батьками.
Слухай сюди, довбаний шмате лайна.
Якби тут не було доньки, ти б уже проковтнув той фотоапарат, мудак.
-Пішли, Дарлін. -Він назвав її злодійкою.
-Годі! -Назвав її злодійкою!
-Кляті расисти! -Дарлін.
Ви довбані расисти!
Я хотів владнати це мирно, та тепер розбереться поліція.
-Пішов нахрін. -Викличте копів!
-Пішли нахрін ваші копи. -Ану віддай!
-Гівнюк! -Ти куди намилився?
Віддай, або здохнеш! Не чіпайте мене!
Пустіть мене!
Ану віддай, сучий вилупку!
Віддай. Це її фотоапарат.
-Не бий його! -Будь людиною.
-Це якийсь абсурд! -Він що, просто піде?
-Куди пішов, злодюго? -Думаєш, можна красти в інших?
-Це якась тварина! -Цить!
-Позакривайте всі свої ротяки! -Мерзотник!
-Ходімо. -Едсоне, приїхали лягаві.
Вони тебе схоплять. Тікай, мерщій!
-Богом молю! -До біса.
Не роби цього. Будь ласка.
-Едсоне, не треба. -Ловіть його!
Бачиш тих гівнюків?
Бачиш їх, донечко?
-Він його вдарив. -А потім ще того хлопця.
Вони хочуть, щоб ми підкорилися.
Ми цього не допустимо!
-Ти мене зрозуміла? -Зрозуміла.
-Ось той злодюга! -Схопіть його!
-Едсоне. -Тату.
-Он того чорного! -Боже.
Тату.
Тату, не йди.
-Едсоне, будь ласка. -Арештуйте його!
-Тату! -Ізолюйте його!
Ти сядеш, злодюго.
Будь сильною, донечко.
-Пусти мого тата! -Ходімо.
Дістав по заслузі, виродок!
Відпустіть мого тата!
Ворушися!
Тату!
-Сідай у машину. -Тату, будь ласка!
Залазь давай, мерзото.
Відпустіть мого тата!
Татусю!
Час зателефонувати тіточці.
Усе серйозно.
Питання не в тому, чи це станеться, а коли це станеться.
А імена тих, кого переводять?
У нас їх ще немає. Але це понад 500 братів.
-Усіх в «суворий режим»? -Усіх.
Режим суворої ізоляції — це тобі не жарти.
І там дрібної риби немає.
Наш контакт каже, що відправляють усю верхівку.
І ніхто не зможе нас відвідувати? Якого біса?
-Вони вважають нас кретинами? -Вони хочуть виграти вибори.
Спершу ізолюють ватажків, а потім зачистять вулиці.
Знов хочуть влаштувати тут концтабір, як було раніше до нашого повстання.
Нам треба діяти розсудливо, шариш?
Вони з нами не граються, братику.
Є час відступати, а є час показувати силу.
Кажеш, вони не граються? Ми теж.
Це питання виживання «Братства».
Ми або покажемо силу й дамо відсіч,
або нас зітруть з історії.
Правильно.
Ти хочеш стати перед ними на коліна?
Ніхто не буде опускатися на коліна.
Саме так.
Вони вважають нас кретинками.
Добрий вечір, пані.
Вітаю, пані.
Іване, прийшла пані адвокатка.
Дякую, що знайшли для нас час, пані.
Свині схопили Елізу.
Що?
Не зрозумів, Крістіно.
Довбані поліцаї.
Подзвонили мені. Хочуть 700 штук.
-Скоти. -Це дочка Едіньо Жахливого.
Ти ж не збираєшся їм платити?
Звісно, ні, Міудо.
Сказала їм, що можуть її вбити.
Що це в біса за запитання такі?
І ми це так просто проковтнемо?
Просто дамо свиням гроші?
Вони почнуть викрадати наших рідних щодня. Запам'ятайте мої слова.
Ти платив свиням і прогинався перед ними й за менше.
Ти зараз серйозно?
Ми не знаємо, скільки в нас часу.
Дай цим покидькам, скільки треба.
Ми потім подбаємо, щоб вони поплатилися.
Добре.
Я поговорю з тими гнидами.
Не треба. Я вже сказала, що заплачу їм завтра сама.
Зі мною не гратимуться.
Брати, ось наш план.
Вони перетнули всі межі.
Спочатку замутили фігню з переводами.
Потім викрали дівчину. Їх послання зрозуміле.
Вони оголосили нам війну.
Правду кажеш.
Зажди, Іване. Викрадення Елізи — це інше. Немає ніякого послання.
-Просто тупа свиня хоче бабла. -Звідки така впевненість?
Ми протистоїмо цим скотам уже 10 років.
Досить. З цим треба кінчати.
«Братство» бореться за гідність.
Вони хочуть забрати в нас усе, що ми здобули.
Треба вимагати поваги.
Або ми дамо їм достойну відсіч,
або дивитимемося, як вони заберуть у нас все.
Вони мають затямити, хто тут головний.
Правду кажеш.
Або вони попустяться з переводами, або ми їх усіх просто зариємо.
Так, братику. Ми захопимо всі в'язниці.
Усі одразу. Одночасно. Тоді нас поважатимуть.
Захоплення в'язниць уже не працює.
Це в минулому.
Усім байдуже, що твориться за стінами.
Правила змінилися. Можемо підпалити хоч усі матраци в Бразилії — їм байдуже.
Це чиста правда. Захоплення в'язниць більше не працює.
До нас ставляться, як до гівна, тож треба їх замазати гівном.
Підпалимо тюрми й ударимо там, де болить найбільше — на вулиці.
-Тепер гра буде на вулиці. -Вони всі здохнуть.
-Будемо відстрілювати їх на вулицях. -Точно.
Зупинись, Іване. Стривай, Іване.
Це більше не методи «Братства».
Ми роками доводили, що можемо працювати без насильства.
Так ми більше заробляємо і допомагаємо братам у в'язниці.
Я веду перемовини з контактом у департаменті.
Дай мені час.
З усією повагою, пані.
Свині викрали вашу племінницю, і це ваша відповідь?
Ви при своєму розумі?
Так, Міудо. Це моя відповідь.
Свині схопили мою племінницю, яку я виховую як власну дочку,
але я все одно не думаю, що різанина — це правильна відповідь.
Як щодо братів, яких відправляють в ізоляцію?
Вирішимо все мирно. У судах.
Оскаржимо переводи в судах як завжди.
Оскаржимо перевід для 500 в'язнів?
Зрозумій нас правильно і займись краще своєю сім'єю.
З повагою. Говори до мене з повагою.
Дідько.
Почалось, Іване.
Вони в першому блоці.
Слухайте мене уважно! Наших уже крутять у першому блоці.
-Бляха. -Я даю вам один наказ.
Підпалюйте в'язниці, а потім атакуйте на вулицях.
Саме час надіслати їм повідомлення.
Саме так. Вони навчаться нас поважати.
Підпаліть Сан-Паулу!
Це війна. Ми ввійдемо в історію.
-Ми бісове «Братство». -На вихід!
На вихід!
Іване.
Треба йти!
Іване, ти там?
Вони йдуть. Пора.
Іване.
Хто головний, поки тебе не буде?
Поки я не повернуся, Міудо головний.
Виходьте на прогулянку!
Ходімо, злодюго. За тобою приїхали.
-Дай візьму свої речі. -Не можна.
Твої речі привезуть пізніше.
Ходімо, паскудо!
-Вставай, погань. -Ходімо. Рухайся!
Давай. Вставай!
Саме так. Ворушись.
Рухайся. Хутко!
Давай! Підводься!
Гратися зі мною надумав?
Ви всі його чули.
Вказівку дано.
Привіт, братику, слухай сюди…
-Вказівку дано. -Система паде.
Починайте бунт! Трощіть!
Вказівку дано.
-Підпалюйте подушки. -Вказівку дано.
Це війна. Почалася війна.
-Їм хана. Це війна. -Вказівку дано.
Утопіть усе місто в крові.
Бачиш свиню, вали її.
Спаліть до біса все місто. Не лишайте каменя на камені.
Ми бісове «Братство»!
Знайдемо й покараємо кожного брата, який насмілиться ослухатися.
Ми бісове «Братство».
Знесіть усе нахрін!
Вказівку дано.
Дай вказівку усім, хто з тобою!
Пора, брати. Дано вказівку.
Ми бісове «Братство»!
Вранці у в'язницях по всьому Сан-Паулу спалахнули бунти.
В'язні протестують проти переводів членів банди
в тюрму суворого режиму у віддаленій частині країни.
Через 10 років після смерті ватажка, Едсона Феррейри, або Едіньо Жахливого,
«Братство» ще більше згуртувалося й обізлилося,
а тепер організовує бунти.
Їх налічується вже 25… Ні, заждіть, 29 бунтів у різних частинах країни.
Хвилі насильства стрімко накривають усю країну.
Заворушення відзначаються безпрецедентним рівнем координації.
Фахівці з безпеки вже давно застерігали
про здатність цих сил до мобілізації,
і саме це ми, на жаль, зараз спостерігаємо.
Галего, еспресо з молоком, будь ласка.
Пані адвокатка власною персоною.
Яка честь.
Де вона?
Ти тут сама?
Я дала тобі слово.
Хоч ти й влаштував зустріч перед відділком, я прийшла.
У тебе не було вибору, еге ж?
Поки решта тварин влаштовує гармидер у зоопарку.
Де вона? Тримаєте її десь там?
-Чи це для того, щоб мене залякати? -Розслабся.
З дочкою Жахливого все гаразд.
Спершу я хочу знати, де моя винагорода.
Доведи, що з нею все гаразд.
Як ви, бандити, там кажете?
«Правда суду не боїться».
Чи не так?
Стривай.
-Якого біса? -Елізо!
Потрібна підмога!
Кріс!
Відводь її!
Пригнись!
Відводь її!
Це бісове «Братство»!
Ей! Ану назад!
Сюди!
Давай, малий. Твоя мить слави.
-Уперед! Так тобі, козляро! -Давай! Ворушись!
Так вам, свині тупорилі!
Ось вам, срані гниди!
Газуй, бляха!
Ось вам, козляри!
Ти мене підставила, суко!
Я тут ні до чого!
Кріс!
Елізо!
Кріс!
-Елізо! -Кріс!
Елізо!
-Допоможи мені! -Елізо!
Ні!
Можна ваш номер соціального страхування, будь ласка?
Пані, я вже називав його тричі. Моє питання не таке складне.
Мені лише потрібно перевірити…
Господи, що відбувається?
Боже мій.
-Мої діти вчаться неподалік! -Хіба це не біля відділка?
…було атаковано пів години тому.
Усі напружені й налякані.
Будь ласка, можна хвилинку вашої уваги?
Через ситуацію в місті я відпускаю всіх додому.
Не панікуйте. Зберіть речі і спокійно йдіть собі додому.
-Я поїду на метро. -У мене немає зв'язку. У тебе є?
Я вже виходжу.
Алло? Я вже їду.
Чекай мене. Нікуди не виходь.
-З дороги, стара! -Коп перед крамницею.
Нікуди не йди. Я вже в дорозі.
…спалахи насильства й паніка на вулицях.
-Ворушись! -Дідько!
Хутко!
-Не треба приїздити! -Там стрілянина!
Я маю забрати свого сина зі школи!
-З дороги! -Залишайся вдома!
Якісь бандюки на байках…
Біжи!
Поможи Морумбі, братику.
Іди сюди, братику.
Усе добре, братику.
Що там, братику?
Лінія відкрита, братику.
Я чув, що речі ховають у дупі, але ще не чув, щоб ховали в складках жиру.
Заціни, братику.
-Алло? -Це я. Говоритиму швидко.
Ти потрібна мені для перемовин.
Повертайся до секретаря
і скажи, що все припиниться, якщо скасують переводи.
Перемовин про що, Іване?
Ти справді думаєш, що після стількох бунтів
і поранених копів
хтось скасує переводи?
-ЗМІ шаленіють. -Власне.
Вказівка буде в силі, доки не укладемо угоди.
Твоя вказівка зірвала викуп Елізи.
Вона вже б мала бути вдома!
Ми пошлемо когось по неї, поки ти допомагатимеш.
Хто сказав, що її не вб'ють?
Люди вмирають, поки ми зараз розмовляємо.
Ти мусиш довіряти мені.
Губернатор здасться.
Ну, ти це зробиш чи…
Я тобі ніколи не пробачу, якщо з нею щось станеться.
Бляха, Крістіно. Слухай!
У мене обмаль часу.
Виконуй свою роботу. Знайди його і домовся.
Тепер ти хочеш домовитися?
То відправ Міудо.
Чорт. Сховай телефон!
А ти як будеш, Кріс?
Залишиш мене в бісовій ізоляції?
Ти навіть не зможеш мене відвідати. Цього ти хочеш для нас?
Ми вже приїхали.
Стеліть ліжка — привезли ватажка.
Крістіно.
Ти ж знаєш, що шляху назад немає?
Сам бісів ватажок!
Ось тут правління цього сучого сина й скінчиться.
Крістіно.
-Ну ж бо, Іване. -Кріс.
-Вони йдуть. Ховай телефон! -Ей, Крістіно!
Поки люди ховаються за замкненими дверима,
злочинці діють із військовою зухвалістю.
Організована злочинність оголосила війну державі.
На вулицях панує хаос, страх охопив усе, немов пожежа від вибуху діжки з порохом.
Автівки й автобуси палають…
Ей, сержанте. Де ти в біса?
Скажи, де ти. Я турбуюся.
Ці мразоти нічого з тобою не зробили?
Пакунок досі в мене, але довго я його тримати не буду.
Скажи мені, що робити. Не кидай мене.
Подзвони.
Можна мені води?
Не думаєш, що це дивно, що він тобі не відповідає?
Замовкни. Тебе ніхто нічого не питав.
Він збагнув, що план провалився й кинув тебе.
Лишив тебе напризволяще.
Ти не хотів цього. Ми ще можемо все виправити.
-Просто відпусти мене і… -Стули вже свій писок!
Думаєш, я такий дурний?
Гадаєш, я зовсім тупий?
Відпустити… Ніхто тебе не відпустить.
Ти підеш звідси, тільки коли задзвонить телефон.
І краще сподівайся… ні — молися,
щоб з моїм напарником було все гаразд.
Бо якщо щось сталося, заплатиш за це ти.
Я геть не схвалюю те, що зараз робить «Братство».
Усе ти, бляха, схвалюєш.
Не схвалює вона, бляха.
Ви ненавидите поліцію.
І я кажу не лише про бандитів — усі ви.
Такі, як ти, завжди аплодують і святкують, як когось із наших убивають.
Це не ненависть.
Це страх.
Попитай на районі, кого більше бояться: злочинців чи копів.
Поліція
захищає хороших людей.
Ризикує життям за мізерну платню.
Але з бандитами…
з бандитами, сонечко,
ми не панькаємося.
А як інакше домогтися справедливості?
Дивлячись, що це таке для тебе.
Це справедливість?
Саме цього мені й бракувало.
Моралізування від бандитки.
Ось чому ти пішов в поліцію?
Боягуз.
Стулися!
Заняття в школах скасовано.
Тривають тюремні бунти, у яких вже понад…
Ось адреса.
Стріляй на ураження і пам'ятай, що у всіх копів є зброя.
-Щоб без промахів. -Ходімо.
-Пішли. -Рухайтеся.
Будьте пильні.
-І ти пильнуй. -Ей, пані.
-За справедливість. -Ходімо!
Пішли.
Руї, мені потрібна твоя допомога.
Пані, ви знаєте, що я вас дуже поважаю.
Що сталося?
Я чудово знаю, наскільки значний внесок ви зробили в нашу спільну справу.
Але я отримав наказ згори не допомагати вам.
Слухай сюди, Руї.
Я привела тебе в сім'ю.
Я завжди тобі допомагала і робила те, що слід було робити.
Знаю.
-Але мені наказали… -До біса!
У довбаних свиней моя племінниця.
Я маю врятувати її життя.
До біса Івана.
Що вам треба?
Потрібна адреса свинтуса, що схопив її.
-Цивільна поліція? -Військова.
Ви хоч приблизно знаєте, де він служить?
60-й батальйон.
Козляра цього навіть не приховував.
Прокручуй. Я впізнаю його.
Подивимося, що тут є.
ФРЕЙТАС, АНСЕЛМО
-Сучий син. -Це він?
Ні, цей мертвий.
Крути далі.
Ось.
Андре Луїс Борджес.
Попався.
Магазини закриваються раніше, заняття скасували,
за багатьма маршрутами не їздять автобуси.
Сан-Паулу потерпає від скоординованих нападів «Братства».
Банда атакувала в кількох місцях, щоб показати силу
у в'язницях і поза ними.
У місті лунають постріли, а також введено комендантську годину.
Немає ще й шостої вечора,
а найбільший мегаполіс країни перетворився на місто-привид.
Я їжджу цією дорогою щодня. Сьогодні я наче в іншому місті.
Я чула, що вони підпалюють автобуси.
Я чекав на зупинці більше двох годин.
Руки за голову!
Усі до стіни! Хутко!
-Усі до бісової стіни! -Давай!
-Будь ласка, я простий робітник. -Будеш говорити, коли я тобі дозволю.
Судимості в когось є?
Що таке? Розучилися розмовляти?
Судимості в когось є?
Є, капітане.
Повернись до мене.
Цей точно бандюган.
Які цікаві татуювання.
-Маєш судимість, так? -Я простий робітник.
Пані.
Чому ви ще не вдома?
Ідіть геть звідси!
-Я вже своє відмотав. -Бляха.
Не жартуйте з поліцією, мразоти!
Синку!
Синочку!
Синку!
Любий синочку!
Андре.
-Андре. -Привіт, мамо.
Любий. Слава Богу, з тобою все гаразд.
Дякувати Господу.
Що ти робиш вдома? Хіба ти не збиралася до церкви?
По всьому місту вбивають людей. Там війна.
Ти гадки не маєш, що мені довелося щойно пережити.
Але все гаразд?
Усе добре, любий, але я так хвилювалася.
Що сталося з твоєю машиною? У тебе стріляли?
Довга історія.
Я не дам себе скривдити.
Якщо я втрачу тебе, попрошу Бога забрати мене вслід.
Господи, змилуйся, мамо.
Я так сильно просила Бога, щоб ти влаштувався в поліцію,
та, може, я помилялася.
У цьому світі стільки зла, що іноді мені здається, що ми в пеклі.
-Мені потрібно прийняти душ. -Ні!
Ей, мамо… я…
Я сьогодні лише снідав. У мене був просто жахливий день.
І єдине, що тримало мене на плаву,
була думка про те, що вдома на мене чекає мамина їжа.
Мій хлопчику.
Посмажиш картопельки?
Синочку, хіба я можу тобі відмовити?
-Хочеш смаженої картопельки? -Так.
Гаразд.
Візьми слухавку, мудило.
Анселмо, де ти в біса?
У місті справжня бійня. Я сам із дівчиною.
Я не знаю, що з нею робити. Це все ти придумав.
Вони з тобою щось зробили? Візьми кляту…
Бляха!
От срань!
Витягни мене звідси.
-Що ти робиш? -Замовкни!
Ні!
Закрийся!
-Стулися! -Допоможіть!
-Замовкни ти нарешті! -Допоможіть!
Замовкни!
Тихо!
Закрий писок!
Тихо!
Замовкни!
Заради Бога! Що тут відбувається?
З тобою все гаразд, люба?
Скажи, чи з тобою все гаразд!
Заради Бога! Що тут відбувається?
Хто ця дівчинка? Що ти з нею робив, Андре Луїсе?
-Відповідай! -Заспокойся.
Я все поясню, мамо.
…сьогодні, щоб врегулювати ситуацію.
У країні розгорнулася криза небачених масштабів.
Вони зосереджуються біля в'язниць…
Ти ж бачиш, яке божевілля твориться на вулиці.
Це по роботі. Мені довелося привести її додому.
Не варто лізти в мої справи.
Не втручайся.
Це твій напарник щось затіяв, Андре Луїсе?
Я завжди казала, що він тобі не друг!
Як це не друг? Я хресний його сина.
Але ти хороша людина, синку.
Я знаю, ти б ніколи сам на це не пішов.
Безпрецедентний в історії…
Тобі цього не зрозуміти, мамо.
То все погані люди. Головорізи. Дивись, що вони творять у місті.
Хіба ти Бог, щоб вершити правосуддя?
Зупинись, Андре Луїсе! Хіба я тебе так виховувала?
-Ти мене чуєш? -Добре, мамо.
Не зчиняй ґвалту. Я все владнаю.
Ти не можеш просто кинути її на вулиці.
Не бери це так близько до серця. Підведеш мене під халепу.
Я підведу під халепу? Поглянь, що ти наробив у нашому домі!
-Що це за гроші, мамо? -Я збирала їх на чорний день.
Я не дозволю тобі зруйнувати своє життя
через твою гарячу голову, Андре Луїсе.
Це не обговорюється. Рушай!
Відведи дівчину нагору.
-Елізо! -Кріс!
-Допоможи вибратися звідси. Я зв'язана. -Я тебе визволю.
Я витягну тебе звідси.
Зберігай спокій.
Візьми це.
Пішли. Вставай.
-Куди ти мене ведеш? -Замовкни.
-Прошу, відпусти мене. -Стулися і йди!
Легше!
Та закрийся ти вже!
Ти ще можеш отримати свої гроші. Послухай!
Закрий рот!
Спонсор вечірніх новин — «Фреш», ваш щоденний заряд свіжості.
Свіжий подих — гарантія впевненості в собі.
Що ти робиш?
-Не знімай капюшон. -Ми далеко від дому.
Куди ми їдемо?
Не хвилюйся. Усе буде добре.
Бога ради, скажіть, куди ви мене везете?
Ти маєш дякувати Богу, що перестрілася з моєю мамою.
Чуєш, красуне?
У вас десять нових голосових повідомлень.
Щоб послухати їх, натисніть «один».
Друже, де ти? Ти не відповідаєш на мої дзвінки.
Я хвилююся.
Ти чув про Анселмо?
Ті мразоти з «Братства» вбили його.
Його сім'я щойно приїхала. Немає слів.
Вистрелили в обличчя.
Передзвони. Сподіваюся, ти отримав повідомлення.
Вилазь.
Давай. Я сказав, виходь.
Що ти робитимеш?
-Упевнюся, що сіла на потяг. -Не треба. Я нічого не зроблю.
Замовкни!
-Ти хочеш померти? -Ніхто не помре. Ми домовилися.
Відпусти її. Вона вдосталь настраждалася.
Повертайся додому й забудь про нас.
Він не погана людина, а просто слабка.
То все той напарник збив його з істинного шляху.
Підбирай слова, коли згадуєш Анселмо в моїй присутності.
-Інакше я можу втратити терпець. -Що таке?
Бігом у машину.
-Сідай у машину. -Що сталося?
Ти залишишся тут.
Але синочку…
Ей-ей!
Не туди. Іди дорогою.
Вгамуйся. Ми так не домовлялися.
Я не укладаю угод із бандитами! Рухайся!
-Іди. -Куди ми прийшли? Якого біса?
Ворушись, курво!
Пішла.
-Зажди. -Твої дружки вбили мого друга.
Ти вбила. Це справедливо?
-Син без батька — це справедливо? -Ні.
Будь ласка.
Хто там? Хто там у біса такий?
Ти поплатишся за це, суко.
Гадаєш, ти так швидко бігаєш?
Увага! Рух потягів призупинено. Переходи між станціями зачинено.
Дякуємо за розуміння.
Я дістану тебе, сучко!
Ти не сховаєшся!
От сука!
Сука!
Кріс!
Допоможи мені! Я тут!
Елізо!
-Кріс! -Тікай!
Можеш тікати, та я все одно тебе спіймаю!
Тікай, Елізо! Біжи!
Увага! Рух потягів призупинено. Переходи між станціями зачинено.
-Це я. -Тітонько!
Слава Богу!
Усе гаразд?
-Так, але він божевільний. Він мене вб'є. -Де він?
Іди сюди.
Не зупиняйся.
Пригнись, Елізо. Присядь!
-Кріс! -Будь там.
Увага! Рух потягів призупинено. Переходи між станціями зачинено.
Бігом!
-Бігом! -Для вас обох усе скінчено!
Кріс, хутчіш!
Уперед!
Бігом!
Біжи й не озирайся!
Не озирайся!
Пригнись!
Присядь!
Мразота!
Вперед!
Залазь!
Увага! Рух потягів призупинено. Переходи між станціями зачинено.
Дякуємо за розуміння.
Вперед!
Я буду гнатися за вами до самого пекла!
Де мій син?
Не зупиняйся!
Сідай у машину!
Бігом у машину.
Поїхали, Кріс.
Що ти робиш?
Будь ласка, поїхали.
ПРАВДА СУДУ НЕ БОЇТЬСЯ
Я чула постріли. Що сталося?
-Усе гаразд? -Нащо ти вийшла?
-Я казав лишатися в машині. Залазь! -Їдьмо!
Залазь, мамо.
-Куди вони побігли? -Туди.
Залишайся тут.
Тіко, любий. Їдьмо звідси!
Мамо!
Мамо…
Матусю.
Поглянь на мене. Мамо, ні.
Ні, матусю.
Мамочко.
Матусю, ні.
Матусю.
Дихай, мамочко. Дихай. Поглянь на мене.
Мамо, глянь на мене.
Матусю. Мамочко моя.
Вибач, мамо. Я врятую тебе.
Я врятую тебе, матусю.
Я врятую тебе.
Тихенько. Дихай. Повільніше.
Матусю.
Тихенько.
Пробач, мамо.
-Я врятую тебе. -Досить.
Я врятую тебе, матусю. Тихенько.
Дихай. Дихай повільно.
-Пішли. -Мамо.
Не покидай мене, мамо.
-Пішли! -Мамо.
Ні!
Матусю.
-Я люблю тебе, Тіко. -Ні!
Відвезіть її до лікарні, будь ласка!
Ні!
Матусю!
Дихай, матусю.
Мамо, ні!
Мамочко, ні.
-Поїхали. -Ні!
Сука!
Він влучив у тебе!
Як тобі допомогти?
Чорт! Газуй, Кріс!
Газуй!
У тебе сильна кровотеча!
Мерщій, Кріс! Усе буде добре!
Чорт, кровотеча дуже сильна.
Не зупиняйся!
Чорт!
-Гальмуй! -Що це в біса таке?
Якого біса ти тут робиш?
-Я пані адвокатка. -Розвертайтесь!
-Пропустіть нас! -Ти глуха?
-Будь ласка, боже! -Розвертайтесь!
-Пані? -Ми бісове «Братство»!
-Бісове «Братство»!
Нам треба в лікарню.
Це пані адвокатка! Її поранено!
Це пані адвокатка!
Розійдіться!
Звільніть дорогу! З дороги!
Пропустіть нас!
З дороги! Давай!
Я дочка Едсона! Я дочка Едіньо Жахливого!
-Геть! -Там пані адвокатка!
-Усі на вихід! -Виходьте з автобуса!
Швидше, бляха!
Звільніть дорогу!
Звільніть дорогу! Швидше!
Усі на вихід!
-Геть! -Допоможіть!
Допоможіть мені хтось!
Готово. Підпалюй!
Підірвемо цю хрінь!
Ми бісове «Братство»!
Сказитися!
Розійдіться!
Кріс.
Дай я поведу!
Потерпи.
Давай.
Тихенько.
Потерпи. Ось так.
Ну ж бо.
Ходу!
-Вони їдуть! -Ворушіться!
-Хутко! -Ворушіться, бляха!
От зараза!
Боже, Кріс! Скажи мені щось!
Ти найсильніша жінка, яку я знаю. Ти впораєшся.
Будь ласка, Кріс.
Едіньо…
Він би так пишався тією жінкою, якою ти стала.
Пробач мені, Елізо.
Пробач мені.
Годі, тітонько.
Не вчиняй так зі мною, тітонько.
Кріс. Тітонько.
Ти все, що в мене є. Не покидай мене.
Не йди від мене.
Тітонько, поглянь на мене. Ти — моя сім'я. Не покидай мене.
Тітонько!
Люба тітонько!
Тітонько!
Ні!
Тітонько!
Усе скінчено.
Відпусти мене
Мені треба йти
Весь світ обійти
Усміхаючись
Щоб не плакати
Побачити я хочу, як сонце сходить
Як ріки стрімкі течуть
Почути спів птахів
Я хочу народитися
Я хочу жити
Переклад субтитрів: Юрій Муха