Downloaded from YTS.LT
Official YIFY movies site: YTS.LT
Noget af det bedste ved hele processen er den første brainstorming.
Okay. Lad os finde ud af det her.
Hvor vil I sidde? Jeg synes, at det føles rigtigt her.
Det begynder så uformeligt.
Det er som en uformelig klump ler.
Og man bliver bare ved med at arbejde med det.
Én dag ad gangen, ét minut ad gangen.
Man bliver træt og ryger ud af nogle sidespor.
Der er altid en følelse af panik over, at det ikke hænger sammen.
Så siger vi: "Lad os starte forfra med at bearbejde og ælte lerklumpen."
Og så til sidst begynder det hele at tage form.
Og når det begynder at tage form, er det så spændende.
Klar og værsgo.
Værsgo.
Hvad gik din test ud på? Menneskekroppen?
- Det har været et langt projekt. - Ja, 10 år.
Det er en fjerdedel af vores liv. En større del af skuespillernes liv.
Skjult i mørket. Den er her næsten.
Hvad er her?
Demogorgonen.
Will?
- Will! - Will!
Sæson 1 føles så lille i forhold til, hvor vi er nu.
Vi kan lide, at serien gradvist udvides, ligesom man gør med filmserier.
Hvert afsnit er sin egen film i forhold til varighed,
antal sider, vi filmer dagligt,
kompleksiteten af de visuelle effekter, stuntene og de forskellige steder.
Vi havde ikke forestillet os denne skala.
Det er skræmmende,
for man ser serier, som folk elsker og forguder,
og så er slutningen klodset.
Og de glemmer at tage højde for resten af serien.
Der må ikke stå noget uafsluttet tilbage.
Men intet har ændret sig siden sæson 1, da det er det samme persongalleri,
og det er, hvad der betyder noget for folk.
Det er fedt.
Lad os gøre det igen.
DET SIDSTE EVENTYR: STRANGER THINGS 5 – BAG KULISSERNE
Vi begyndte at filme, før manuskriptet til finalen var klart.
FORFATTERRUMMET
Det var skræmmende, fordi det skulle være helt rigtigt.
Det var sæsonens vigtigste manuskript.
Episoden skal bygges hen imod: "Elleve vil slå sig selv ihjel."
Vi forsøger at sælge det, som om hun slår sig selv ihjel.
Og så gør hun det faktisk...
Ja.
Man tænker nok: "Har hun truffet en endelig beslutning?"
MANUSKRIPTFORFATTER
Man driller publikum, fordi i episode 7 tænker man:
"Åh gud. Vil hun rent faktisk gøre det?"
Og det er, hvad alle forventer.
- Vi tror, at hun har valgt at leve. - Det ved jeg ikke...
Det var for sjov. Det har hun ikke. Jo, det har hun, og jeg...
- Jeg ved ikke, om vi bør gøre det sådan. - Sådan...
- Hvordan gør vi det? - Det skal være tvetydigt.
Vi holder det tvetydigt indtil...
Nej. Hvis hun kommer tilbage og har... Hun ser Hopper...
Hvis hun stiger ind i bilen og genser Hopper,
så har hun klart valgt at leve.
Nej, ikke nødvendigvis.
Hvis man ser det, har hun tydeligvis valgt at leve.
- Jeg er så... - Det skal ikke være 100 %.
- Man har et billede... - Jeg er 100 %.
Har vi andre valg?
Jeg ved ikke, hvad vi skal gøre.
Jo længere den er, jo flere historier og karakterudviklinger skal afsluttes,
og jo større forventninger har publikum.
Hvordan opfylder man de forventninger, mens man på samme tid overrasker publikum?
Det er så tæt på.
Ross og jeg interesserede os slet ikke for at skrive.
Vi ville instruere.
Vi indså, at den bedste vej ind i branchen var at skrive.
Vi skrev, hvad vi troede, at branchen ønskede.
Vi skrev det ene dårlige manuskript efter det andet:
"Hvorfor virker det ikke?"
Til sidst indså, at vi skulle følge vores intuition
og skrive til os selv.
Jeg kan huske, da vi fik idéen til Stranger Things.
Vi skrev scenen i kælderen med børnene, og det gik som en leg.
Jeg tænkte: "Vi har fat i noget."
Vi går langt tilbage.
Okay, lad os gøre det.
Det skøre er, at vi er i det samme lokale med de samme møbler,
som Duffer-brødrene og jeg først sad på, da vi mødtes for næsten ti år siden.
Reglerne for film og fjernsyn var dengang,
at man ikke kan lave en serie om børn, der ikke er for børn.
- Er du blevet skør? - Hør nu på mig.
Du er skør.
Man kan ikke kombinere horror-genren med den klassiske slags ungdomsfilm.
Det var den blanding, der fik den til at føles som noget nyt.
Det var helt åbenlyst, at han forstod manuskriptet,
og hvad Shawn gjorde, hvilket var utroligt,
fordi han var en respekteret instruktør og producer,
var at sige: "Jeg stoler på jer og jeres vision."
Man kan kun få noget svært til at ske
ved at være overbevist om, at det vil ske.
Så det begynder med én person, eller et par tvillinger,
og så er der ti personer, så er det et helt forfatterrum,
og pludselig er det 1.000 mennesker, der siger:
"Ved I hvad? Vi får det umulige til at ske."
Med sæson 1 anede vi ikke, om folk ville kunne lide serien.
BINGER STRANGER THINGS MINDER OM GOONIES, JEG ELSKEDE DEN
ÉN EPISODE TIL #STRANGERTHINGS
Vi havde set, at mange allerede havde set serien færdig.
De blev sent oppe og så den færdig, og så gik det hak i hak.
Åh gud!
Det globale fænomen er surrealistisk.
Det er helt ærligt svært at forstå.
Stranger Things ligger øverst på hitlisterne.
Slænget fra Hawkins er blevet streamet 52 milliarder minutter alt i alt.
Gyserlegenden Stephen King er vild med serien.
Han tweetede om serien og sendte e-mails,
og jeg kan stadig ikke tro det,
for han var vores store inspiration, vores gud.
Alt bliver bare større, og hvert år er der store forventninger.
Serien er højt elsket, og Matt og Ross skal afslutte den.
Der er meget på spil.
LÆSEPRØVE
Det er en masse mennesker.
Vi burde have dræbt nogen.
Millie havde ret.
Vi starter selvfølgelig med nummer et.
Vi har tid til tre om dagen.
De er lange. Lad os begynde.
"Du troede ikke, jeg ville klare den tid."
"Jo, men ikke i dag. Jeg tror ikke, du klarede tiden."
- "Siger du, at jeg lyver?" - "Nej, at du tager fejl."
"Jeg tager ikke fejl."
"Holly?
Holly? Holly!
Jeg har kaldt på dig."
"Undskyld."
- "Kan du kalde på de andre?" - "Morgenmad!"
Vi skal virkeliggøre den vision, Matt og Ross har.
Uanset hvad den er,
og hvor stor og vild den er, når man læser den på papiret.
Det starter med manuskriptet.
EN STOR RANKE SLYNGER SIG OM TRÆET
Mit mål er at finde frem til det centrale i manuskriptet.
Jeg finkæmmer fotoarkiver fra den tid.
Vi ville have en uhyggelig kælder og Poltergeist-stemningen.
Da jeg skulle finde på, hvordan Hoppers verden så ud...
Han er langt nede og har et mindre misbrug, da vi møder ham.
Når jeg ser tilbage, føler jeg, at vi opnåede meget af det, ville.
Jeg skal bruge puder til en midlertidig seng til hende.
Når man får et manuskript med karakterer, skal man opbygge en verden.
Man starter med de små bidder af information,
og vi vælger farvepaletter og materialer.
Jeg læser de nye manuskripter som fan, fordi jeg elsker serien.
KOSTUMEDESIGNER
Man visualiserer straks en masse ting.
Hvert årti har sin egen silhuet.
På skærmen kan en farve give følelsen af lidenskab eller sorg.
CREEL-HUSET - STUE HENRY CREEL / HR. VAD
Skuespillerne var meget involverede.
Det er...
- ...skræmmende. - Ja, ikke?
Jeg elsker det.
Med disse manuskripter springer ordene en i øjnene.
Man får straks et levende billede af, hvordan det kunne se ud.
FILMFOTOGRAF
I denne sæson er der så meget at filme.
Værsgo.
Vi filmer i 250 dage, men det er ikke nok.
Når jeg får et manuskript fra brødrene, læser jeg det med fokus på historien.
Dernæst sorterer jeg de forskellige elementer:
rekvisitter, kulissens indretning, tidspunkt på dagen, stuntmen, medvirkende.
Jeg holder styr på alle medarbejdere og alle medvirkende som en border collie.
Sådan fungerer min hjerne bare.
Hvad er forskellen på sæson 1 og sæson 5?
Noget i retning af 180 dage.
Velkommen tilbage.
Hej, folkens. Hvornår sad vi sidst i et lokale sammen?
Når vi skriver, forsøger vi at tænke på produktionen.
Men man gør sit bedste for at lægge noget af det til side
og ikke bekymre sig om, hvordan man får det gjort i praksis.
For så ville man ikke skrive noget.
Vi havde aldrig forestillet os, hvor stor sæson 5 ville være.
Vi har 12 scener fyldt med forskellige kulisser.
Og utallige lokationer.
FAMILIEN WHEELER
Det er kæmpestort.
Kæmpestort.
De fleste film er halvt så store som en enkelt Stranger Things-episode.
Men hvis man laver en film, har man mere tid til at forberede sig.
Vi løser problemerne, efterhånden som vi når til dem.
Vi laver noget helt særligt på dette tidspunkt i vores branche.
Den mulighed kommer måske ikke igen.
Film var bare en stor del af vores barndom.
Som meget unge vidste vi, vi ville bruge vores liv på det her.
Det visuelle ved det spillede en stor rolle.
Vi forelskede os i Tim Burton meget tidligt.
Hans måde at instruere på er så unik, at vi anså det for det rene trylleri.
Film som Batman, Beetlejuice og Edward Saksehånd.
Vi elsker historier om det almindelige og det overnaturlige.
Vi havde en dejlig barndom, men den var virkelig tryg.
Det var en boble i en forstad i North Carolina.
Vi voksede op med Spielberg.
Hans film gav os mulighed for at rejse og tage på en masse eventyr.
- Virkelige og fiktive steder. - Alle mulige steder.
Film minder mig om min far.
Hver weekend var vi i biografen med ham.
Da vi var ni år, gav vores forældre os et Hi8 videokamera i julegave.
De vidste nok ikke, det var vores bedste julegave nogensinde.
I sommerferien før fjerde klasse besluttede vi,
at vi ville lave en spillefilm
med vores bedste ven, Tristan, som boede ved siden af os.
Vi skitserede et plot, og så begyndte vi at filme.
Man redigerede ved at stoppe og starte kameraet.
Vi skal i kamp!
Vi lærte at flytte kameraet.
Så begyndte vi at udvikle os lidt som filmskabere.
Det var Sam Raimi, John Woo og så Shyamalan.
Vi brugte lang tid på at lære deres stil at kende,
og på den måde lærte vi at lave film gennem deres øjne.
Lad os gøre som i Evil Dead.
- Og så bom! - Holly!
Gå derind. Gå ind!
Hvis I ikke skal være derinde, så gå ikke derind.
"Kap. 1: Infiltreringen.
Vi klipper til en ammunitionstaske, der sættes ved siden af en geværkolbe.
Hopper bevæbner sig i Squawks kælder, hvor de andre forbereder infiltreringen."
Godt at se dig.
- En vigtig scene for alle. - Ja.
- Den er perfekt. - Sæsonens første scene.
- Er det kortet over Hawkins? - Ja.
- Det er fedt. Den her kulisse er god. - Ja.
Du kunne måske sætte batterierne i, Noah.
Det er... I har gjort det her meget.
I har gjort det i et år. Du er meget fokuseret.
Du er ikke afslappet.
Charlie, du bør kaste et blik på mig.
Senderen er aktiv! Var det sådan?
- Ja. - Det er godt. Gør det sådan.
Steadicam-optagelsen fører os herind. Ja.
Det er ikke den mest spændende første scene.
- Det er en god måde at lette... - At varme op på.
- Man ønsker ingen monolog. - Nej.
Lad os indtage positionerne.
Ring med klokken.
- Klar til optagelse. - Første optagelse. Vær parat.
Vi har ikke prøvet det før.
Det går galt.
Værsgo!
Tak.
- Held og lykke. - Senderen er aktiv.
Senderen er aktiv.
Opfanger du senderens signal?
Og tak.
Hvad laver Maya der?
Klipper.
- Følte hvad? - Forsinkelsen?
- Hun skal distraheres. - Ja.
- Hun bander højlydt og trykker på knappen. - Vil du give en besked?
- Jeg råber. - Matt råber en ændring.
Maya, der er lidt forsinkelse,
så du skruer måske på noget, når vi ser dig...
- Det er en god idé. - Ja.
- Okay. Værsgo. - Jeg hænger bare ud.
Er du klar, Nikolai? Okay. Klar til optagelse og værsgo!
Senderen er aktiv.
Opfanger du senderens signal? Den er aktiv.
- Sådan. - Lad os klippe.
- Tak. - Tak.
- Det føles rigtigt. - Skønt. Du gjorde det godt.
Det er en usædvanlig elektricitet mellem os alle.
Vi er gode til at arbejde sammen.
Okay. Giv mig paraplyerne.
- Nej! Dobbelt. - Jeg elsker dig.
Sæson 1 føltes ikke som skuespil.
Det var alle ægte børn med ægte interaktioner.
Vi var tossede børn. Vi sagde bare hvad som helst.
Seriøst, ti år?
Den slags kemi kan man ikke forfalske.
Klar og værsgo!
- Begge er gode. - Der står Stranger Things.
- Se lige der. - Sejt.
Det er ens selvvalgte familie.
Der er bare en dyb kærlighed og beundring og venskab.
Det føles som en familie. Det er lidt kliché, men det gør det.
Vi tager observationsposten, Lucas.
Mike og gruppen skal lægge legetøjet væk på et tidspunkt og blive mere voksne.
En, to, tre! Dræb Vecna!
Dræb Vecna!
Det har været lettere at holde fast i vores barndom,
og det bliver en brat opvågnen til virkeligheden.
Husker du sæson 1?
Tydeligt.
- Gør du ikke? - Jeg var der ikke.
- Nåja. - Det var du.
- I én dag. - I sæson 1 følte jeg bare...
Hver gang du kom, råbte vi: "Noah er her!"
- Wow! Den berømte fyr! - Den usynlige Schnapp.
Jeg laver VFX. De vil have det hele...
SCENOGRAF
Will er virkelig seriens hjerte i sæson 5.
Efter sæson 2 bremsede vi hans historie lidt.
Han var ikke blevet moden på samme måde, som nogle af de andre var blevet det.
Sikke et godt match.
Så klistret.
Vi forsøger at matche, hvad du gjorde i tidligere sæsoner.
Når vi kommer til træet...
- Det er, hvad du ville gøre... - Ja.
- Altså i 2015. - For fanden da.
Du skal ryste. Også med kæben. Og spænd op i armene.
Duffer-brødrene har lyttet og samarbejdet med os,
siden jeg var ti år gammel.
Du bliver chokeret, okay?
SÆSON 1
Det har været fedt at få lov til at prøve at være instruktør.
"Hvad mener Noah? Vi giver dig ansvaret."
Og jeg tænkte: "Okay, I stoler virkelig på mig,"
hvilket er en skøn følelse.
Rejs dig op, tag fat i dit...
Sådan, ja. Ja.
- Okay. - Er du med på det?
Ja. Tak.
Okay.
Godt. Klar til optagelse.
Det var godt klaret.
Det var perfekt.
Det er så sejt!
Vi brugte lang tid på at caste børnene.
Værsgo.
Det var spændende at komme til audition.
Tag den på.
Hvad synes du?
Pæn.
Åh! Så du siger, at hun kan få ting til at flyve,
smække med døre, og tale med Will i andre dimensioner,
men ikke finde porten?
Sikke noget pis!
- Hun er ikke en særling. - Jo, hun er.
- Du kan rende mig! - Hold op!
Jeg er træt af det her.
Klap i, Dustin.
Klap så i!
Vi skal ikke skændes!
Man ser hundredvis af børn. Jeg kan ikke huske hvor mange.
- Og så... - Langt over tusind.
De var de rigtige.
Der var ingen andre, som vi så, som kunne spille de roller.
Dustin var ikke Dustin, før vi fandt Gaten.
Jeg er sikker på, hun kan få den til at flyve.
Hey.
Koncentrer dig.
En gang til.
Vi castede dem tidligt.
De fandt sammen. De blev venner.
Vi skrev til dem, og de har i høj grad inspireret karaktererne.
Jeg har kørt strækningen her i mange år.
Jeg kørte her, før jeg selv kunne køre, da jeg var cirka 10 år.
Og nu fylder jeg 20 år.
At vide, at der ikke er nogen næste gang...
...er så underligt.
SKROTPLADSEN - UDENDØRS SCENE
ANTAL DAGE MED OPTAGELSER
Hvor skal vi filme Millie her?
Vi filmer her, og så til...
Til den anden, og så klipper vi til...
- Og så til Millie og så ned. - Okay.
Klar og værsgo!
- Sådan. - Er du okay?
- Flot. - Vi skulle have filmet.
Det var perfekt.
Mine ben.
Jeg gør det aldrig igen.
Det var hårdt i går.
Okay, lad os gøre det igen. Kom.
- Hun ser bange ud, ikke aggressiv. - Lad mig tale med hende.
- Og hastigheden? - God.
- Det føltes ikke hurtigere. - Okay.
Det føltes godt.
Millie, du ser skrækslagen ud, når du rutsjer ned.
Bare så du ved det.
Okay. Det er min besked.
Jeg er halvt så gammel som dem. Jeg er 20. De er 40 år.
Og alligevel er vi pot og pande.
Vi burde ikke være venner, men det er vi.
Vi er bundet til hinanden for evigt.
Værsgo!
Ja! Sådan!
Ja!
I sæson 1 var Elleve var så sårbar og bange og...
Hun kendte ikke til kærlighed eller venskaber.
Far!
I sæson 5 ved hun, hvad kærlighed er.
Hun ved, hvad vrede er. Hun ved, hvad hendes følelser er.
Hun ved, hvem hun er.
Hun er venner med mange og elsker mange, og jeg tror...
at lære det fundamentale ved at være menneske på fem sæsoner har været...
Ja, den største vækst.
Næste gang du bliver bange, har du måske ikke brug for hr. Vad.
Du har måske bare brug for Helten Holly.
Hun vil beskytte dig. Det lover jeg.
- Skal jeg... - Sådan noget?
- Jeg elsker den scene. - Den er hyggelig.
Det er næsten som at tale med en yngre udgave af en selv.
- Ja. - Ja. Det er rigtigt hyggeligt.
- Du skal sidde her, Hope. - Sidder jeg ned?
I gymnasiet var vi meget generte.
DUFFER-BRØDRENES DRAMALÆRER I GYMNASIET
Vi havde ikke mange venner, men da vi startede gymnasiet,
så Hope noget i os med det samme.
Hun var en vidunderlig dramalærer, og hun gav os også selvtillid.
Uden hende havde vi ikke overlevet gymnasiet.
Har vi rektor? Er rektor her?
Hope, når I holder møder, har man ikke rektor med, vel?
Nej, det drejer sig om psykisk sundhed, ikke?
- Psykisk sundhed. - Vi taler sammen først.
- Men ikke i 1980'erne. - Nej.
Hun var en stor inspiration for os.
Og det var så spændende at have hende med i serien.
Selv i gymnasiet
var de begge mere frygtløse og hensynsfulde end deres jævnaldrende.
Drengene var meget opmærksomme på,
hvor meget de ikke vidste og stadig skulle lære,
og de var aldrig bange for at fejle, så de eksperimenterede meget.
De fik ikke bare pludselig succes.
Det tog dem 40 år.
Det skyldes forældre, der turde købe et videokamera til 3. klasseselever.
Hvis I vil have en guldstjerne, hvad skal vi så være?
- Stille! - Stille!
Godt gået.
Tys på jeres sidemakker.
Gå i gåsegang, folkens.
KASERNEN - INDENDØRS
- Har I set serien? - Ja. Jeg har set det hele.
- Jeg elsker den. - Jeg ser sæson 2.
Den er god.
Jeg tror, at de elsker at arbejde med børn.
Det matcher deres energi.
De kan huske, hvordan ens fantasi kan lede til de steder og skabe de ting.
De er som vores karakterer i kælderen.
Den barnlige følelse af undren gør dem til fantastiske filmskabere,
Og så går du ud på toilettet. Det bliver scenen, vi har filmet.
- Hvad? Har I lavet to badeværelser? - Ja.
Det er helt vildt!
Kameraet kører.
Vi havde en idé om, at karaktererne forlader deres barndom.
Og så giver de stafetten videre til næste generation,
Holly og hendes venner.
Det er interessant. Holly har jo altid været der, men...
...ingen tog sig af hende.
"Kap. 2: Holly Wheeler forsvinder.
Vi er hos Wheeler. En demogorgon brøler ad Holly gennem sprækken.
Holly venter ikke på, at den kommer.
Hun smider Helten Holly-halskæden og løber."
Okay. Klar og værsgo.
FAMILIEN WHEELERS HUS - INDENDØRS
Du er som en lille Speedy Gonzales der.
Hvad?
Du... Ved du, hvem Speedy Gonzales er?
Det er deprimerende. Okay. Lad os...
- Føler du dig gammel? - Det gør jeg.
Klar og værsgo, Nell.
- Hvad er der sket? - Hvad er der galt?
Hvorfor er du beskidt?
- Holly. - Klipper under prøve.
Kameraet kører.
Værsgo.
Mor!
Mødrene i 80'er-filmene var ikke kun mødre.
Se på Sigourney Weaver.
Og Linda Hamilton i Terminator. Sikke en megasej mor.
- Mor! - Det er bare et mareridt!
- Det er ikke et mareridt. - Okay. Klip. Det var godt.
I sæson 1 er hun mor.
Og så begynder hun at udvikle sig.
Udviklingen til actionhelt føles helt naturlig.
Det er det eneste, jeg har ønsket mig.
Klip!
Det virkede godt.
- Mor! - Nej, mor!
- Kom nu! - Op.
- Løb, løb, løb. - Vinen. Løb, løb, løb.
Ja, for hun skal faktisk ud.
Du siger bare: "Væk".
- Væk. - Væk.
Væk, Holly.
Tror du, at du kan bekæmpe den?
Fandeme ja.
- Jeg vil redde dit liv. - Det gør du. Tak, mor.
Det er, hvad mødre gør.
Din mors blod rammer dig...
...i ansigtet.
Undskyld, det er ikke sjovt. Og så...
Det er det. Og så kommer den efter dig.
Du er så bange, at du ikke kan bevæge dig.
Og så slutningen af scenen.
Vi har længe ønsket et angreb hjemme hos familien Wheeler
og har ventet med den de sidste syv år.
Hvad gør Karen, når hun ser en demogorgon?
Karen og Nancy ligner hinanden.
Vi ville se, når hun giver los for den indre vildskab.
Klar og værsgo!
Løb, skat. Løb!
Mor!
- Timingen var god... - Klip!
- Klip. - Ja.
Men timingen var bedre.
- Timingen var bedre. - Ja.
Skønt, ikke? Det ser ud, som om vi gør skuespillerne fortræd.
Ja, ikke?
Jeg elsker det.
Det er den slags, som ingen tænker på, men som gør en forskel.
Publikum bliver mere og mere kyndige til mange nedskæringer.
Klar, stille, ring med klokken.
Jeg elsker, at Duffer-brødrene skrev det til mig.
De kunne have skrevet: "Hun skriger, løber væk og gemmer sig."
Men hun er i sin våde natkjole og kommer ud for at slås.
Hun forvandles til en kriger.
Hold dig fra min datter!
Nej, mor!
- Ja, og tak. - Efterklap.
- Så godt. - Hun er sej.
De har altid skrevet om stærke kvinder.
Jeg har altid elsket min historie.
Pas på, Phil. Hun er måske ude efter dit job.
Det handler meget om ens kropsholdning og om at se ud på en bestemt måde.
Gå ad helvede til!
Det er sjovt.
Det er en mere spændende dag for mig end at sidde og snakke.
De er også gode,
men man bevæger sig, og det føles energisk.
Jeg kommer.
- Det kan ikke være Mad Max. - Piger spiller ikke computerspil.
Da jeg var yngre, forstod jeg ikke vigtigheden af
at spille en kvindelig rolle som denne i en serie, som er så stor.
Nu hvor jeg har lidt mere perspektiv,
at Max er en god rollemodel for mange piger.
TEDS SÅR #2 - KARENS SÅR #2 MAVESÅR #2
Sæt det først på, og så det tættere på. Så det, så det ser ud, som om han...
Okay.
- For han... Han bliver spiddet. - Ja. Så du det under previsualisering?
- Ja, det gik igennem ryggen. - Det var det, jeg så.
De sagde: "Ikke sådan. Hun ville være død."
Du ville dø. Præcis.
- Sådan. - Jeg overlever.
Sådan.
Vil du tage et billede?
- Det er grusomt. - Opskåret.
Ja, se.
- Hvor meget demogorgon-blod vil vi have? - En del.
Fordi de sporer demogorgonen i Vrangsiden via blodet.
Ja.
SPECIALEFFEKTS-TEKNIKER
På nogle måder er serien en hyldest til vores barndom.
Vi kan lide idéen om, at børn ser det her,
og det føles måske,
som om det er på grænsen af, hvad de ikke burde se.
Jeg ved ikke, hvad jeg skal gøre. Jeg undlader at røre ved det.
Det gik vist lidt galt.
Og her, og så er det dit knæ her...
- Sådan? - Ja. Og din fod her.
Vi ser dine fødder, så telefonen, så din hånd.
Undskyld. Hvis jeg må, rører jeg ved din fod og dit knæ.
- Ja. - Sådan vil vi have det.
Lad os få noget blod og vand på hende. Kom så.
Det ser godt ud.
- Jeg forstår ikke, at jeg overlevede. - Du burde være død.
- Et mirakel. - Er det for meget?
Er det for meget?
Man skal vænne sig til serien og til at arbejde på serien.
Det er ikke en typisk tv-serie, og det er vanvittigt meget arbejde.
Men det tiltrækker folk, der vil helt til tops.
Har I et øjeblik til Amy?
Selvfølgelig.
Kali... Uden at kende slutningen er den nok voldsom.
- Hun bliver skudt. - Okay.
Hvilket er et vendepunkt.
Hvis hun bliver skudt, er det nok i maven.
Ja.
Det er et dræbende skud.
- Okay. - Spoiler.
Nej, det er...
Vi kender jo godt slutningen. Alt er planlagt.
Jeg skal bare...
Jeg skal skrive det.
Og vi har for lidt tid.
Ja.
Det plejede at være syv dage om ugen, og det kan jeg ikke mere.
- Jeg har to børn nu, og jeg... - Ja.
Har I børn?
Ja, men de er 40 år.
De er 40. Men kan du godt huske det?
Jeg arbejdede, da de var små.
Og altså...
- Det er en hård branche, når man har børn. - Meget hård.
Fordi det er så svært,
og det kan føles som en trummerum nogle gange,
så man skal nyde udfordringerne.
Alle elsker en udfordring, og vi gav dem en.
- Undskyld. Jeg har ikke... - Det er okay.
Vi har udendørskulisser.
Mange udendørskulisser.
- Det er ingenting. - Det er helt vildt.
- Det er fedt. - Det er vildt.
MAC-Z er de første udendørskulisser.
Det er så fedt.
Jeg har altid ønsket mig udendørskulisser.
Også mig. Jeg har altid villet bygge dem.
Ja, det ser godt ud.
Jeg husker, da vi var børn, og vi så dem i Wilmington,
hvor de filmede The Crow og den slags, var det så fedt.
Da vi begyndte, følte vi os som børn.
Vi byggede familien Wheelers hus.
"Tænk, at de lader os gøre det her."
Man håber altid på store udendørskulisser.
Det er, hvad kendetegner en stor serie.
Vi genskabte Hawkins centrum, hvor vores MAC-Z vil være.
Det tog en evighed at bygge. Det tog en evighed at bygge.
JUNI 2023
Lige fra begyndelsen af sæsonen vidste vi, at den ville blive delt i midten.
Og det skulle bygges op imod et stort klimaks før pausen,
fordi vi vidste, publikum skulle vente på næste episode.
Det endte med at blive mere kompliceret, end vi kunne forestille os.
MAC-Z-actionsekvensen er den største og mest udfordrende sekvens,
vi nogensinde har filmet.
Det er et strålende eksempel på, at flere afdelinger samarbejder.
Vi har arbejdet med afdelingslederne i lang tid,
så vi har meget tillid til dem.
De kommer ikke til os med problemer, men snarere:
"Dette er vores løsning på problemet."
- Kan I høre mig? - Ja.
Her er den uafbrudte optagelse, som jeg viser nu.
Når demogorgonerne kommer og angriber, ville vi filme i ét uafbrudt klip.
Man skal føle, at man er fanget med dem uden mulighed for flugt.
Der bliver ikke klippet, så publikum ingen pauser har.
Wow, ja.
Ja.
Åh, det er sejt.
Det er fedt. Ja.
Det er så fedt.
Det bliver let at gøre, ikke, Peter?
Det burde ikke være et problem.
Hvad så, Nel?
Lad os gøre os klar til at filme en med snoretræk.
Med snoretræk.
Hiro gør alt det her levende.
Vi kan få en demogorgon til gøre alt, fordi den er animeret,
men med rigtige mennesker er det meget mere kompliceret.
Klar, og værsgo!
Det lange uafbrudte klip var det vigtigste for brødrene. Det fokuserede vi først på.
Vi er her og forbereder alt i seks uger.
Det er som et stort puslespil.
Ja. Jeg håber, at det virker.
Jeg glæder mig og håber, at alt lykkes.
Klar, og værsgo!
Denne lange actionsekvens kunne man lave med visuelle effekter,
men Duffer-brødrene sagde:
"Vi vil se noget virkeligt, ikke computergenereret."
Værsgo!
Stop!
FORFATTERRUMMET
Vi har brug for at tage en større diskussion om,
når vi tænker på noget, som er større end karakterudviklingerne,
og det er serieudviklingen.
Serien handler om, at livet udsætter en for svære ting, men man overvinder det.
Men det handler ikke kun om at overvinde disse forhindringer.
Nej, det er glæden ved eventyret.
Og det er det, folk ikke forstår, når vi ikke slår nogen ihjel,
fordi vi altid siger:
"Serien skal være humoristisk,
ellers er det ikke serien længere, og det bliver bare deprimerende."
Derfor tror jeg, at Elleve...
Vi talte om det trauma, hun har oplevet,
og jeg tror, at man skal komme videre efter det.
Jeg har altid forestillet mig, at hun repræsenterer magi.
- Derfor skal hun forlade dem. - Ja.
Hun skal forlade dem, så de kan komme videre.
Ligesom døren til Narnia lukker for en, men andre børn finder en anden dør senere.
- Man tager ikke selv tilbage. - Ja.
Man mister aldrig den del af sig selv, men man skal blive voksen...
- Ja. - ...og man skal videre.
Serien er så stor, og der er så mange sider at filme,
at Ross og jeg ikke kan instruere alt.
Det er umuligt. Det indså vi i sæson 1.
Vi måtte enten skynde os at skrive manuskripterne,
og gå på kompromis med kvaliteten, hvis vi ville instruere dem alle,
eller finde gæsteinstruktører.
Tak.
Og der skete noget helt vildt, fordi Shawn Levy,
som er en veletableret og succesfuld instruktør
og vores producer dengang, meldte sig, da han elskede manuskripterne.
Vi optager og klipper, før kameraet kører frem.
Så fra det tidspunkt har vi haft gæsteinstruktører i sæsonerne.
- Nick? Med hovedkameraet? - Ja.
Der er du. Jeg tænkte på, at...
Frank Darabont er vores personlige helt.
Han har instrueret nogle af mine yndlingsfilm.
En verden udenfor, Den grønne mil og The Mist.
Vi tog chancen og skrev og spurgte: "Føl dig ikke forpligtet.
Vi vil bare høre, om du har lyst til, og det har du nok ikke,
men kunne du på nogen måde have lyst til at instruere?
Hvorfor ikke? Vi elsker serien så højt.
Det er en tilbagevenden til de film, som jeg voksede op med og elskede.
Og værsgo.
Det meste af, hvad man ser på skærmen, er der faktisk.
Det er en mere gammeldags måde at gøre det på.
Du vil ikke gøre ham fortræd. Du vil slet ikke slås med ham.
Du prøver at få ham til at falde til ro.
Fandens også!
At bygge kulisserne og skabe et ægte miljø for skuespillere og filmhold at arbejde i
gør en stor forskel
Men det er ambitiøst.
Og brødrene skriver ikke simple scener.
Værsgo!
Alle scener har nogle komplicerede lag.
Fremragende. En gang til.
Det er, hvad gør serien til noget særligt,
men det gør også serien udfordrende at filme hver dag.
Læn dig til siden.
Og...
Ryd.
Og forfra.
Da du drejede dig imod hende, drejede din skulder med.
Ja.
Okay.
Lyd kører.
Sadie.
Okay, det ser godt ud. Fortsæt.
Og ryd.
Ja, sådan. Det så godt ud.
Det er et tidligt Orson Welles-trick.
Det gjorde de i Den store mand,
hvor man gik gennem et neonskilt, som blev revet fra hinanden
mens kameraet gik igennem.
Det var ren nytænkning dengang.
- Det er trylleri. - Ja.
Hvad sker der i Afgrunden?
Der i høj grad er et løfte om en slags kamp...
...der.
Og hvordan gør vi det?
Det, som er sejt, er det kæmpestore monster.
Det er det nye.
Vi har en VFX-prøve.
Hvis teenagerne og Will skal kæmpe imod den kæmpe mind-flayer,
skal de være udenfor, når den bliver levende.
Ideelt set rejser den sig op som en stor edderkop,
og så kan den jage dem.
En slags jagt.
Jeg ved ikke, hvordan den jagt ser ud.
Den ville løbe hurtigere end dem.
Børnene har alle sagt til mig, Mike, og de har en pointe,
at de gerne vil deltage i den kamp.
Især Finn har sagt:
"Giv mig ikke en lysestage."
Det er fair.
Han vil have en pistol, og jeg har sagt: "Nej, det går ikke."
Nej.
Bør alle være inde i brystkassen? Altså...
Ja, det synes jeg.
Selv hvis monstre angriber, løber de ind i brystkassen.
Og får børnene ud.
Der er en version, hvor... Teenagerne bliver udenfor.
De har våbnene.
Hvis de nu skal kæmpe imod demogorgoner, eller hvad der nu kommer,
og så hente børnene.
Der skal være monstre i Afgrunden.
- Jeg er enig. - Der er demogorgoner og flagermus.
Eller demo-hunde.
Det er skørt, hvis der intet er.
I MAC-Z er det helt vildt, og det når et klimaks, og det...
- Der er seks demogorgoner, der angriber. - Ja, det er mange.
Ja, og jeg tror, at folk kan nå at blive trætte af demogorgoner, når...
Ja, det lyder rigtigt.
Ja, det er udmattende. Det er helt vildt.
Det er mange.
- Hej! - Hvad så?
Hvad så, makker?
- Finnster sagde, du er sygt god i scenen. - Han er sygt god. Hvad så?
Hvordan går det? Godt?
- Jeg slapper af. - Ja?
- Hænger ud. - Ja?
Slås du med demogorgoner?
- Ja. Får I skrevet noget? - Ja.
- Ja, det bliver godt. - Ja?
Det bliver legendarisk.
- Har jeg flere løbescener? - Ja, du skal løbe.
Når du sveder, minder jeg dig om det.
- Jeg har trænet. - Du får støv i ansigtet.
- Jaså? - Det bliver intenst.
Det bliver så fedt.
Er det sådan, vi gør det?
Er timen i gang?
- Hvor går du hen, Ross? - Hvor som helst.
- Det er fint. - Vent, hvor...
Vi vil fortælle jer om de vigtigste scener.
Og det, som vi har planlagt er, at de deler sig op.
De er delt op i to hold.
Ja, de stopper Afgrunden, som er på vej ned,
og masten gennemborer den.
Problemet er, at senere ser vi undersiden af Afgrunden, som vi ikke ser nu.
Det er rødder og den slags under jorden, og der er en masse... det er membranagtigt.
Så udfordringen er at sælge rodsystemet, der er filtret sammen og trækker,
og sprækken lige over toppen af det.
Vi har Afgrunden med bjerge og svævende kampesten,
og vi har Afgrundens Vrangside.
- Med bjerge og kampesten. - Præcis.
- Og så himlen i Vrangsiden. - Ja.
Så hvis man gik gennem skyerne i Vrangsiden,
ville man se kampesten på hovedet.
Ja. Og når det bevæger sig, bevæger kampestenene sig ligeledes.
- Og så er der bare den sidste kamp. - Ja.
Vi har slettet en kamp midt i serien,
så der er bare en helikoptereksplosion, men det er...
Og så er der den sidste kamp,
som er mind-flayeren og alt det med Vecna indeni.
Vi ville ikke gøre det alt for vildt.
Og det vil uundgåeligt ændre sig, mens vi skriver det.
Okay. Wow.
Tak, folkens.
Jeg ved ikke rigtig,
om vores afdeling bør være bekymret for det antal optagelsesdage,
som jeg forudser fra mødet.
Ja, det tror jeg.
Er du blevet bekymret for, om du kan få kulisserne klar i tide?
Vi skal begynde at bygge senest 3. juni,
hvis Smertenstræet skal være klar i november.
- Kulissen er et levende væsen. - Ja.
- Og bevæger sig fysisk. - Ja.
Og de har lige forklaret et nyt koncept, hvad angår gulvet,
og hvordan rødderne er og at det er en membranstruktur,
og skal vi tage højde for det, når vi bygger kulissen?
Det står og falder med instruktionen.
Når vi får manuskriptet tænker vi: "Aha, der er de 70 %, vi var i tvivl om."
Ja.
Hvorfor skal de være i ørkenen?
Fordi de løber igennem hele hulesystemet.
Henry jagter dem nu.
De løber ud af den øverste udgang og så ned i ørkenen.
Jeg ved ikke, hvad der sker.
Vi får ikke et færdigt manuskript i god tid,
så vi må basere det på samtaler med dem.
Ja. Vi må bare finde ud af det.
Og det skal være fantastisk.
Er I med? Lad os ikke glemme den del af det.
Ja, vi skal ikke forkludre det til sidst.
Det er det, jeg siger. Det er ikke...
Vi har aldrig gjort noget halvhjertet.
Det bliver ikke: "Det er godt nok." Det hører vi aldrig.
Og det ønsker vi heller ikke, vel?
De har lige fortalt os om episode 8.
Hovedemnet i dag er det indre. Afgrundens Smertenstræ.
Det er en stor kulisse. 40 meter langt og 25 meter bred.
Det er kødfyldt og indvoldsagtigt.
Knogler stikker ud af det. Senet bindevæv.
Ranker. Tykke, sorte blodårer.
Det er meget mærkeligt.
Vi er bag ved monsterets ribben.
Det er som... Hvad hedder ham med næsen, der vokser?
- Pinocchio. - Pinocchio.
Det er som Pinocchio inde i hvalen.
Kulissen skal stå klar om 16 uger.
Vi har mulighed for at få noget af scenepladsen tilbage.
For at få plads til alt det lort i episode 8,
skal gamle kulisser rives ned.
Der er store udfordringer.
Jeg var med i sæson 2. Den blev sendt og blev meget større.
Sæson 3 var større. Sæson 4 var større.
Man skal vokse med serien.
Det er som en smeltet kontorbygning.
Hvad skal jeg sige?
- Det ser ret godt ud. - Det er den seneste.
- Sådan forestillede jeg mig det. - Det er flot.
- Det er vores favorit. - Ja.
Det er ligesom...
- Og det brune er blandet ind i det. - Man kan se farverne løber.
Ja, hvad end der er derunder, løber ud.
- Det kan jeg godt lide. - Ja.
Hvad er det her?
Det er et PU-skum nederst og tre forskellige tætheder af støbeskum.
- Det er en rigtig... - Det tænkte jeg nok.
Og så bruges silikonespray til at sætte det sammen, og så males det.
- Det tager lang tid. - 12 trin.
Det bliver en skide... Ja.
Her er, hvad vi har lavet til øverste etage,
da Jonathan og Nancy finder det, der er smeltet i højere grad.
De går rundt om hjørnet.
Det er ret smeltet.
Idéen opstod på grund af den snak, som Jonathan og Nancy har.
De skulle være i en situation, hvor de føler, at de skal dø,
og det tvinger dem til at have denne følelsesladede snak.
Rent fysisk er der så meget på spil, at det følelsesmæssige tvinges frem.
Så vi arbejder baglæns fra det.
Den påskeferie,
da du var i Lenora...
Det var ikke nødvendigt, at jeg arbejdede.
Jeg havde brug for plads.
Vi bygger en kulisse, som skal oversvømmes,
og vi bygger faktisk noget på 75 cm, som...
Man kan fylde så meget i, som er nødvendigt.
Vi oversvømmer faktisk kulissen.
At bruge VFX ville også være dyrt.
Det er næsten umuligt.
- Det skal oversvømmes. - Det bliver mindeværdigt.
- Det er skørt. - Ja. Det bliver fedt.
- Sean får mareridt om det. - Jeg vil ikke se, når det filmes.
- Det er en fantastisk scene. - Ja.
Ja.
Da jeg læste manuskriptet. kom alle og sagde: "Har du læst det?"
Det var, som om de vidste...
Duffer-brødrene udfordrer os ikke ud over evne.
Udfordringerne viser, de stoler på os.
Ellers ville de ikke have inklueret et smeltet lokale.
Det er smeltet fra væggen og skal ligne dryp.
- Okay. - Tyngdekraft.
- At rejse sig. - Først op på knæ.
- Okay. - Ja.
Vi er heldige med, at afdelingerne samarbejder så godt.
Os fra maskør- og kostumeafdelingen samles og spørger hinanden:
"Hvad har I? For det her er, hvad jeg har.
Fungerer det sammen? Ser det ud til at være i samme familie?"
Du kunne have valgt noget vildere,
men det ville have ødelagt det smukke øjeblik.
- Hej, folkens. - Hej.
- Det ser godt ud. - Ja.
Tak.
I ser godt nok beskidte ud. Som om I har malet et hus.
Åh gud. Okay.
Amy, er det, hvad du tænker, når de...
Jeg ville spørge, om det er for meget?
Det er før, de vasker sig på The Squawk.
De skal være beskidte.
Udfordringen er, når Shawn filmer den scene...
- Ja. - Nemlig.
...hvor meget...
Den følelsesladede dialogscene.
Skal Natalia se sådan ud?
- Ja, det synes jeg. - Lad os prøve scenen. Kom ned...
- Matt, vi må... - Okay.
Kan I bare se på hinanden?
Okay.
Det er svært at gøre det baglæns.
Publikum bekymrer sig uden tvivl mest om personerne og ikke specialeffekterne.
Men målet er at maksimere begge dele.
Maksimere følelserne og specialeffekter, der kolliderer samstemmigt.
SPIS IKKE
HAWKINS LABORATORIUM - TAGET UDENDØRS SCENE
Det fede ved at være skulptør er, at vi skal bruge begge hjernehalvdele.
Vi laver de meget elegante linjer og laver den smukke visuelle kontrast,
men vi indbygger også det, der muliggør, at strukturen er bevægelig.
Der er formål, der er hensigt, og der er bevægelse i det, vi skaber.
Vi arbejder på mange serier, hvor skulptørerne bare skal bygge en hule.
Med en serie som Stranger Things tænker man:
"De bygger faktisk nogle fede ting. Det vil jeg være en del af."
SMERTENSTRÆET - INDENDØRS
Mit foreløbige mål er, at alle 12 er oppe i slutningen af juli.
SKULPTØR
Det er, hvad Sean kan lide, hvad angår den ydre tekstur.
Jo større og dristigere, jo bedre,
hvad angår de her detaljer, som minder om drageskind.
Jeg bryder mig ikke om at spille karakterer, der er for glade.
Man skal have empati med sine karakterer, og man skal kunne føle med dem
for at kunne kæmpe for dem og kunne spille dem.
Og hvis man virkelig giver det hele armen, er det hele besværet værd til sidst.
Vi har selskab. Hvordan går det?
Godt.
Wow. Hvad synes du?
- Det er flot. - Ja.
Den er meget fleksibel. Det er godt.
Ja.
Må jeg se nogle udtryk?
Ja.
- Ja. - For fanden da.
Det er perfekt. For du stadig er Vecna. Du er Vecna 2.0.
- Hvordan har du det? - Godt.
Den føles som den samme. Jeg ved, hvor meget jeg skal...
- Bevægelsen. - ...tage frem. Ja.
Det er flot, Barrie. Jeg vil have nogle nærbilleder af det.
Vi har gjort de fleste skinnende,
men de kulsorte har vi valgt at gøre matte.
Noget af huden er mere brændt, og der har vi lidt frisk blod...
Ja, det er rigtig flot.
Jeg tænkte over noget i går.
Det interessante er, at...
...i hans tankeverden er han taget hjem.
Han kan tage hvor som helst hen, ikke?
- Ja. - Han tager hjem.
Og han bor i det samme hus. Det er næsten, som om det bliver...
...en perfekt vision af det, han ønskede, men det ikke var.
- Ja. - ...det er så menneskeligt.
Ja. Og hvad du ønskede, at din far skulle være, og...
Ja. Og det er mine... Og jeg havde ingen venner.
- Ingen andre end Patty var sød ved mig. - Ja.
Det er en god måde at... Jeg elsker det.
Det er virkeligheden, ikke? Det føles meget mere virkeligt.
- Og trist. - Og trist.
Og giver det et formål, hvilket er dejligt.
i sæson 4, da Vecna dukkede op som vores skurk,
bad brødrene mig om at designe det væsen.
Vi overvejede hundrede forskellige måder, han kunne se ud på.
Alt muligt, lige fra en person, som faktisk er fuldt påklædt med en kappe,
til en, der var virkelig syg.
Og til sidst fandt vi på at bruge ranker, som var en slags sygdom,
og det gav bare mening.
Hele den sekvens med MAC-Z i episode fire,
hvor Vecna kommer ud af porten, bliver legendarisk.
Duffer-brødrene elsker at flytte kameraet på en meget udtryksfuld måde.
Der er sjældent en scene hvor der ikke er et ambitiøst
eller et udfordrende element, der skal afklares på forhånd.
Vi vil have kameraet tæt på folk, fordi det gør det mere intimt.
Vi er typisk mellem 90-150 cm fra dem, som man ville være under en samtale.
Det får en til at bruge brede linser, så man ikke altid er sådan her.
Dermed ser man mere af baggrunden.
Med MAC-Z-kampen gik vi et skridt videre og brugte en 18-milimeterlinse.
Man er tættere på skuespillerne og har samtidig en fornemmelse af miljøet.
Skal vi gå fysisk igennem det?
Selvfølgelig.
HOVEDKAMERAOPERATØR / STEADICAM
Jeg gik sammen med Hiro for at se den koreografi, han lavede,
så jeg kunne lære det udenad på forhånd.
Hvordan får man et kamera gennem her,
uden at det støder på bump eller andet, så det bliver perfekt?
Fordi brødrene vil have perfekt kameraføring hver gang.
Der er en vagt her, der siger: "Kom."
Bum, han bliver skudt.
Og så går vi op ad bakken...
Jeg dansede som barn, så jeg vidste,
at jeg skulle være forberedt både fysisk og mentalt.
...ude bag Humvee'en.
Kig frem...
Og så...
Det drejer sig om koreografi.
Hvis ens partner er skuespilleren, skal man imødekomme dem.
Okay.
Pokkers, mand.
Godt. Okay.
Jeg vil gerne snart vide,
hvornår og hvor lang tid vi har til at øve MAC-Z-scenen.
Vi har ikke nok stuntmen.
- Det er en kæmpe scene. - Ja.
Jeg ved ikke, om vi kan... Om jeg kan få så mange folk herhen.
Der er 75 statister til hæren og 50 stuntmen... Ja. Det er vildt.
Er det den dyreste, vi nogensinde har lavet?
Værsgo, piskpanorering!
Hop, parat og værsgo!
En masse folk kommer ud af ingenting.
Det ser ud til, de venter.
De skal løbe forbi noget.
Den er måske 5 ton?
Skal vi bruge specialeffekter til disse prøver?
Ja. Ja.
Vi forsøger at nå frem til en slags generalprøve.
Og få alle elementerne på plads, så vi har øvet det mest muligt,
når hovedholdet kommer om to uger.
Ryd den vej. Tak. Vi holder generalprøve.
- Er den tung? - Ja.
- Den er sej. - Åh gud!
Afblæs beredskab.
Det er godt.
Hvordan går det, mand? Er du god?
Kan du se børnene?
- Det ser godt ud. - Ja.
Vi kunne næsten sprede den der den vej lidt længere.
- Okay. - Ikke?
"Kap. 4: Troldmand.
En stålplade rykkes pludselig opad med en høj metallisk lyd.
Soldaterne gør klar."
Rifler ud. Parat, tak!
Vi har aldrig gjort noget så kompliceret,
og der har aldrig været så mange i en enkelt sekvens.
Det skulle være storslået,
men vi har undervurderet, hvor kompliceret det har været.
Når den sidste demogorgon ankommer, springer den ud og kvaser en vagt.
Mens han bliver kvast, løber I den vej.
Der er en demogorgon der.
Og mens den dræber alle de mænd, stopper I her.
Ramirez går forbi. Og du siger "Okay."
- Du skal finde en vej ud. - Ja.
- Hvordan går det? - Hej.
- Vi er i gang med begyndelsen. - Det lyder godt.
- Men vi har brug for dig til at hjælpe... - Det ved jeg. Der... Altså...
Stil an her. Lyd her. Vær parate.
Det første hold ser på. Her.
Prøve!
Se med, Giancarlo og Alyssa. Se på jeres stunt-doubler.
Hop! Klar, og hop!
Pas på.
Det er en ambitiøs sekvens.
Det er fem uafbrudte optagelse, der skal ligne én lang uafbrudt optagelse.
Du bakker væk. Og I løber nu, venner.
En uafbrudt optagelse er utrolig fængslende for publikum.
Det opbygger spænding, fordi man følger dem hele tiden.
Man klipper ikke til andet.
Man ser det hele ske foran øjnene på en.
...være i området. Væk.
Det første hold afholder prøve nu. Gå venligst, hvis man ikke er med.
Der er nok folk her, som det er.
Klar, og Justin.
Hop!
Jeg er i tvivl om replikken,
og om du sprang over den i previsualiseringen,
men den kan ændres,
fordi du bør have et særligt øjeblik med børnene.
Jeg vil prøve det, som vi oprindeligt ønskede det.
Piskpanorering!
Vi skal væk herfra! Kig ned! Følg mig!
- Demo! - Klar. Tre, to, en, nu!
Duk jer!
Min karakter skal redde børnene fra at dø, hvilket er sjovt.
Mike bliver en slags leder.
Det er længe siden, at vi har set det.
Hør på mig! Kig på mig!
- God efterligning. - Tak. Jeg skulle have været skuespiller.
Vær stolt af, hvad du er.
Jeg er... Tak.
Klar og værsgo!
Vi skal væk herfra! Kig på mig! Følg mig!
- Demogorgon! - Tre, to, en, nu!
- Ned! - Pas på!
Det føles lidt dødt derovre.
Hov.
Tak.
Har nogen talt med dig om at se dig tilbage?
Ja.
Monstre og skud. Du kan ikke høre det, men forestil dig "bang" overalt.
Kaos.
Soldater, der råber og alt muligt.
- Forstået. - Okay.
Du er i en krigszone.
Hvad laver den fyr? Ham, der bare går rundt?
De ser en demogorgon, vi ikke kan se.
Åh gud. Det er bedre. Hvad synes I?
Jeg tror, at det kunne blive bedre.
Spol tilbage til det døde punkt her.
Man skal måske indsætte flere mennesker.
Det ser bare så tomt ud.
Der er også en Demogorgon lige der.
Og så gik den derhen. Der?
Jeg siger "klar". I bliver her.
Bliv oppe. Jeg kommer bagfra her.
Klar og værsgo!
- Tre, to, en... - Og værsgo!
Stop.
Forfra!
- Hey, Hiro. - Ja.
Snoretræk nummer to var for sent.
- Jeg gør det tidligere. - Tak.
Du er med.
Klar og værsgo!
- Tre, to, en, nu! - Hvad? Hey!
Værsgo.
- Tak. - Tak!
Kameraet kører.
Optagelse otte.
Det kan ikke tage længere tid end i går aftes.
- Tudor siger: "Værsgo". - Ja.
Jeg siger: "Tre, to, en, nu."
I skal reagere og være meget hurtige.
Okay, sådan. Kameraet går op.
- Vi fandt ud af nogle andre problemer... - Ja.
Vi har vist løst alle de problemer, som vi har skabt. Værsgo.
Okay. RadioShack. Hvis vi skynder os, klarer vi det.
Vi kan flygte via tunnelerne.
Jeg ved ikke, om det var lige så intenst som optagelse 8.
Noget føltes...
Levende? Eller begynder vi at kede os?
Er det ti eller hvad?
- Otte. - Otte?
- Det er stadig otte. - Det er otte.
- Stop! - Vi lever med den lille bump.
- Og vi udjævner det. - Ja.
- Man kan næsten ikke se det. - Okay.
- Synes I, at otte er det bedste? - Ja.
Vi syntes også, otte var bedst, da vi gjorde det.
Det er en af de sekvenser, som ser helt umulige ud i manuskriptet.
Men vi gjorde det.
Halvdelen af vores job er at være meteorologistuderende.
INSTRUKTØRASSISENT
Vi er måske heldige.
- Ja, det er uundgåeligt. - Ja.
I kan lige så godt gøre det nu, fordi de skal gå igennem det.
Hey, Mike, få dem hen til 14 og 15, okay?
Okay, stuntmen.
Vi tager alle op til venteområdet for 14 og 15.
Nej.
Vejret er tosset.
Det er helt tosset.
De sidste ni ud af ti nætter har det lynet.
Ja. Onsdag var den eneste dag, vi ikke havde dårligt vejr.
Vejret, ja.
Og hvordan du end vil løfte dem...
Med en hånd.
Og værsgo.
Og tre, to, en, nu.
Og fald ned.
Ja. Wow.
Okay. Tak.
Ikke så dårligt.
Ja, du angriber demogorgonen. Du ser ham.
Og så begynder du at bevæge dig derhen.
Fandens også.
- Adrenalinen fortsætter. - Ja.
Fordi vi er her hver eneste aften og laver de her fede ting.
- Og det er aften efter aften. - Store actionsekvenser. Ja.
Der er ikke tid til at falde ned.
Okay. Flammer på vej, folkens. Vi er tæt på nu. Tak.
Klar. Værsgo.
Okay. Tak.
- Tak. I kassen. - Tak.
Der er meget i år, jeg ikke har gjort før som skuespiller eller i denne rolle.
Will har altid været så svag,
og den, som andre gør grin med, og han har altid følt sig anderledes.
Og i denne sæson kæmper han mod monsteret,
men også sine egne indre dæmoner med sine egne problemer og seksualitet.
Han bliver en superhelt.
I denne sæson føler jeg mig tættere på Vecna.
Jeg ved mere,
så at være i stand til bede om det
og at få adgang til det har været lettere og mere markant.
Jeg beskrev det til Noah.
Vi kan have nogle smukke øjeblikke, hvor vi træder udenfor os selv.
Jeg presser det ikke frem. Jeg prøver ikke.
Jeg tvinger det ikke frem.
Og man kan mærke, at man er blevet et redskab.
Efter alle de år
få han endelig alle de øjeblikke, som han overvinder.
At han finder de evner er takket være den kærlighed, han har til de andre.
Jeg ved det ikke. Jeg synes bare, at de har skrevet det på en fed måde.
"Vecna sænker hånden, og Will falder til jorden på alle fire.
Mens Will hiver efter vejret og er bleg af chok, går Vecna væk.
Han går gennem porten og forsvinder tilbage i Vrangsiden.
Will hæver langsomt armene, og på samme tid svæver demogorgonerne op.
Han gør det her.
Mike, Lucas og Robin ser tryllebundet på,
mens monstrene voldsomt bliver dræbt af den stærke kraft.
Will falder på knæ midt på den brændende slagmark.
Hans øjne er normale igen, men viser en ny følelse af ro og styrke.
Han bestemmer nu. Han er troldmand."
Det er blevet filmet.
Det er færdigt.
- Det er dag 118, tror jeg. - 17.
Det er dag 117, så vi er halvvejs.
Så vi har kun seks måneder tilbage.
Se alle de post-its.
Vi forsøger at få styr på resten af sæsonen og forstå den.
Men har I manuskriptet?
Nej. Det har vi ikke.
Okay, jeg læser højt.
- Episode seks, kirkegården. - Kirkegården.
Hoppers hytte indeni, seks og syv.
Hawkins bibliotek indeni.
Blå skærm, Holly falder.
Syv, vi er i Creel-huset og seks...
The Squawk indeni, syv. Hulen indeni, seks.
Onsdag filmer vi otte. Hulen.
- Episode otte er rød. - Så spændende. Episode otte.
Rød for rød alarm.
DET RØDE TOMRUM - HULEN
UDENDØRS SCENE - HULEN
I dag er spændende.
Vi filmer episode otte, men manuskriptet er ikke færdigt.
Spoiler.
Så vi ved det ikke, hvad der foregår.
Alle går rundt med røde manuskriptsider.
Man ønsker ikke at springe i historien, da det vil forvirre skuespillerne.
De har ikke oplevet alt eller haft visse følelser.
Men det, som ser sommeragtigt ud fra afsnit otte, skal optages nu.
Jeg har ikke læst otte igennem.
Og vi filmer det.
Den slags har jeg aldrig prøvet.
FRISØR
Det er så underligt at springe til otte.
Ja.
- Jeg elsker det ikke for at være ærlig. - Man skal bare gøre det.
Sådan. Klar og værsgo.
Kom, vi skal skynde os. Kom nu.
- Tak. - Tak.
- Igen. Værsgo. - Klar til optagelse.
Kameraet kører.
- Kameraet kører. - Kameraet kører.
Det skal spændes. Sådan.
Nej, ikke så tæt på.
Vent, Afgrunden er...
Undskyld, Afgrunden er... Hilary, har du den tegning?
Det er Hawkins, og det er Vrangsiden.
Det er kødvæggene.
Du godeste.
Og så er det... Det er Afgrunden heroppe.
Afgrunden er... Vent, okay. Hvor...
- Det er i himlen. - I himlen.
Er det baseret på en ægte videnskabelig teori?
Det er meget realistisk.
Har I rådført jer med nogen?
Det vil give mening, når I læser otte.
Der bliver nok 120 sider langt.
115 måske?
Seriøst?
Vi må skære ned.
Vi blev hele tiden spurgt om episode otte af produktionsholdet og Netflix.
Vi har aldrig skrevet under så udfordrende omstændigheder før.
Det var ikke bare presset i forhold til manuskriptets kvalitet,
men også den offentlige opmærksomhed.
Det er den episode, vi og forfatterne har brugt længst tid på
ved at dele det op i bidder og få det så godt som muligt.
At være loyal overfor serien har altid fungeret for os.
"Kap. 6: Flugten fra Camazotz.
Vi klipper til, at Max' hoved dingler.
Lucas bærer hende og løber ned ad gangen med ghettoblasteren over skulderen."
Jeg har empati med dig. Det bliver meget voldsomt...
Vi starter dagen med en lang uafbrudt optagelse,
- Hvis du bliver træt... - Siger jeg til.
- Kameraet kører. - Sæt.
Klar og... elevator.
Når man instruerer er det ofte ens job at gøre det bedre end manuskriptet.
- Kom så! - Kom så!
Men disse manuskripter fra ende til anden og fra 2014 og indtil nu
har altid været så vildt gode, at mit job er at yde dem retfærdighed.
- Klip! - Klip.
Caleb er utrolig god.
Det her er ikke nemt.
Se lige der. Bom.
Flot.
- Hvor mange optagelser... Seks? - Seks.
- Ja. - Ja, mand.
- Vi er færdige. - Det er seks.
Jeg ved, hvordan det skal klippes. Godt klaret, folkens.
Hver serie har en bestemt rytme.
- En frekvens. - Grøn er Caleb.
I scenen kender man ikke rytmen, indtil man laver den.
Det er den kemi, som skuespillerne får frem.
Og hvordan instruktørerne instruerer en: "Sådan skal det være."
Og så skaber skuespillerne rytmen.
- Vi vil have det her på plads først. - Ja.
Og så laver vi eksplosionen.
- Sæt tydelige mærker på. - Det gør jeg. Ja.
Zulu, er det for sent at bede om, at det fjerde vindue bliver knust?
- Det er aldrig for sent. - Forstået.
Lad mig gøre det.
Jeg har et spørgsmål.
Det nævnes ikke i de scener, vi har sammen.
- Ingen ved, at vi dater. - Ja.
- Heller ikke Caleb. - Ja.
Må jeg gøre sådan...
Jeg vil gerne spille scenen, mens jeg hvisker.
- Ja. - Jeg vil gerne gøre sådan her.
- Ja. Okay. - Er det okay?
Ja. Der står, at I tager hinanden i hånden, ikke?
- Det gør vi. - Ja.
- Det ville være her. - Godt.
- Okay. Lad os gøre det. - Fedt.
Okay, venner. Det bliver nok lidt rodet, men lad os filme det.
- Okay, det er sidste kig nu. - Jeg flytter markeringerne.
Tre, to, en, nu!
Når de er færdige med vinduerne,
smider jeg flere murbrokker på tørretumbleren,
så der bliver smidt noget på der.
Og det bør spredes mere ud, Stephanie.
så vi kan smøre noget af blodet rundt i det lysere område her.
- Okay. - Selv der. På begge sider.
Det skulle bare have været tørretumbleren, men typisk for serien sagde alle:
"Hvis vi sprænger tørretumbleren i luften, bør vi sprænge vinduerne i luften."
Man arbejder sjældent på en serie,
hvor der er den slags fleksibilitet og en vilje til den slags storslåethed.
BAGESTE 3 - VENSTRE NIVEAU 6
SMERTENSTRÆET - INDENDØRS
Den sidste.
Hej, venner.
Smil!
- Har du blandede følelser? - Ja.
Det har været vores liv i seks uger, og nu er det slut.
Videre til næste fase.
Hey, Adam, over toppen af skinnen lige bag dig.
Vend dig om.
HAWKINS LABORATORUM - INDENDØRS DET SMELTEDE VÆRELSE
Nancy, ville det føles naturligt at sige "lort" eller "snask"?
Jeg har aldrig hørt hende bande. Men måske tager jeg fejl.
Men hvis hun gør, får den hele armen.
"Er det bare mig, eller bliver det snask tykkere?" Godt.
- Klar! Og mærk det! Mærk det! - Tre, to, en, nu.
Løb! Løb så!
Løb!
Det er ikke kun dig!
Er der nogen?
Hjælp!
- Hjælp! - Hjælp!
Tak.
Det snask?
Åh gud, helt ærligt...
Den er ikke smattet nok.
Ja, det ser tyndt ud.
De er gode til at lade som om.
Vi må bruge specialeffekter mere, end jeg ville.
Det, som er virkelig hjerteskærende,
er, at vi har afholdt prøver i månedsvis, hvor det var mere slimet.
Det ligner bare vand nu.
Det er slet ikke rigtigt.
Når det kommer til at instruere og lede,
kan man forberede sig så grundigt, som jeg gør.
Men når man er midt i noget, og det ikke går som planlagt,
kan man ikke få et raserianfald.
Man kan ikke give op.
Man kan ikke stoppe.
Vi skal filme i dag.
Og historien skal være helt rigtig.
Jeg ved, at det er klipningen, der er vigtigst,
og ikke det, som vi filmer her.
Jeg går med det samme ind i Jedi-problemløsning-tilstand.
Jeg filmer fra denne vinkel.
Jeg bliver ved, indtil problemet er løst.
Hvis det klippes, og publikum aldrig ser andet,
får de ikke at vide, at der er sket en fejl.
Men billederne er fantastiske.
Ja, jeg er ked af det. Der er ingen... Fandens.
Du er, hvor vi var i går klokken 9.00.
- Se min stress-score. - Er det bare i dag?
- Jeg har været stresset i 3,5 time. - Hvorfor er du så stresset?
- Du var afslappet i morges kl. 7:00. - Nej, jeg sover.
Jeg var stresset, så snart jeg vågnede.
LÆSEPRØVE EPISODE 8
Lad os læse sidste episode af Stranger Things, skal vi?
Kom nu, alle sammen. Kom nu.
Vi har haft år, hvor vi hele tiden har været nervøse.
Det var ren tortur.
At have læseprøve på den episode er et officielt farvel til vores barndom.
Du må ikke snyde, Brett.
- Hvad? - Ingen snyd.
- Ingen snyd? - Skal vi læse det sammen?
Ja. Jeg tror, at vi bare...
...kaster os ud i det.
Vi blev færdige i onsdags.
Det er helt nytrykket.
- Tale! - Ja.
- Tale? - Ja!
Ja, vi tænkte på det, men jeg synes, at alt...
...hvad vi vil sige om oplevelsen, serien og karaktererne, står i manuskriptet.
Og Ross og jeg er meget bedre til at skrive end at tale.
Vi vil derfor hellere bare læse det.
"Kap. 8: I Retsiden."
Så er det nu. Okay.
"Vi er uden for MAC-Z. Stjerneklar nat. Porten er nedenunder.
Membranen er stadig flænset, efter Big Buy-lastbilen kørte igennem den.
Mens planeten fortsætter sin nådesløse nedstigning
på kollisionskurs med Hawkins,
klipper vi for sidste gang til en titel."
Og så...
"Steve gisper. Han dingler i luften uden at holde fast i noget.."
Nej!
"Men kameraet bevæger sig op og viser en stærk hånd om hans håndled.
Det er Jonathan.
Han har fanget ham.
Henry bliver vred, da han ser Elleve i stuen.
Det er anspændt, da Henry ser sin søster for første gang i meget lang tid.
Hans stemme dirrer af vrede."
"Hvor er de?"
"Med Max. I sikkerhed."
"Vecna dukker op bag Hopper, knap synlig i tågen.
Hopper, der kan mærke ham, skyder. Bang, bang.
Men hans kugler har ikke ramt Vecna, men tankens dør. Vandet strømmer ud.
Han løber frem i panik og åbner tanken. Elleve flyder rundt i det blodige vand."
- "Nej, nej." - "Hun er blevet skudt.
- Han hamrer glasset i stykker." - "Nej, nej. For helvede."
"Giv mig en pistol."
"Nancy overvejer det.
Hun giver Mike en pistol og et patronbælte. Mike er målløs."
"Hold da kæft!"
"Hun nikker og går videre. Mike tager patronbæltet."
"Det er en signalpistol."
"Da jeg var barn, og du fandt mig i skoven, var jeg bange.
Jeg forstod ikke verden.
Jeg forstod ikke mennesker.
Du tog mig ind. Du lærte mig det.
Du beskyttede mig. Du gav mig et hjem. Du blev min far."
"Gør det ikke. Gør ikke det her."
"Jeg har brug for, at du hjælper dem med at forstå mit valg."
"Men jeg forstår det ikke."
"Jeg elsker dig, Mike."
"Forlad mig ikke, El."
"Gennem hans hulken, skriger han."
"El!"
"Lucas lægger sin arm om Max' talje."
"Nu tager du helt sikkert glæderne på forskud."
"Undskyld. Du ser bare supersexet ud lige nu."
"Og du ser supernørdet ud."
"Et smil, og de kysser hinanden mange gange. Åh ja."
"Lad lagenet være."
"Lyset skal spredes."
"Det er ikke Godfather. Sidste chance.
Sidste chance, Jonathan!"
"Til helvede med skolen. Og systemet.
Til helvede med konformitet og alt, der holder os tilbage og splitter os,
for det her er vores år!"
"Han signalerer bandet, som spiller 'At Last' af Etta James.
Før Joyce ved, hvad der sker, er han faldet på knæ."
- Åh gud! - Vildt, mand!
"Forlovelsesringen er beskeden, men smuk."
- Åh gud! - For fanden da!
"Joyce Byers...
Joyce Byers.
Vil du bruge resten af dit liv
med en træt, gnaven, stædig gammel mand,
der elsker dig højt?"
- "Hun bliver rørt og nikker." - Åh gud.
"Ja. Det vil jeg."
"Hopper rækker hånden frem."
"Mike og Kay leder panisk efter Elleve og kameraet viser RadioSchack."
"Usynlighedsbesværgelsen."
"RadioShack-døren åbner af sig selv, som var der et spøgelse. Det er Elleve.
Alle græder nu, men de bliver afbrudt, da Karen åbner kælderdøren og råb..."
- Jesus! - Karen!
"Folkens! Hvad sker der? Lasagnen er ved at blive kold!."
"Mike kigger på Holly og hendes venner fra trappen.
Lyden af drillerier og latter fylder kælderen.
De er ligesom ham og hans venner for alle de år siden.
Et øjebliks sorg, da Mike husker tilbage til sin barndom.
Så forsvinder sorgen og erstattes af et smil.
Han går væk og lukker kælderdøren.
Slut på serien."
Fedt.
Tak.
Åh, manner.
Nu skal vi bare filme det.
Der var noget katarsisk ved at skrive den sidste scene,
og det var virkelig svært
at skrive de sidste linjer. som de nogensinde ville sige.
Jeg husker mere end noget andet at skrive "slut på serien".
De ord påvirkede mig mest.
Og vi gjorde det, mens optagelserne stadig foregik.
Hvorfor? Nej.
DEN RØDE ØRKEN - UDENDØRS
Vi er stolte over, at serien i alle ni år tog mange chancer, hvad angår historien.
Jeg tror, at folk elsker det autentiske ved serien.
Det var sådan, at serien opstod i første omgang.
Vi følger vores instinkter, og når det føles rigtigt, gør vi det.
De kunstnere, som jeg ser op til, er tro mod sig selv over alt andet.
AFGRUNDEN - SMERTENSTRÆET
Hvad er det?
En masse skrammel.
Det er en unik serie.
Vi har fået mulighed
for at bygge utrolig mange kulisser i høj kvalitet.
Det er sjældent nu om dage.
De fleste andre serier ville sige:
"Vi bygger nogle af dem, og til alt andet bruger vi VFX."
Men Duffer-brødrene har brug for, at det eksisterer fysisk.
Vi må spørge brødrene,
hvor det her blå skal hen, og hvor langt det er.
- Ja. - Der er...
Det er...
Ja, der er...
Det bliver problematisk blot at forstå området.
På grund af afstanden forestiller vi os mindst 18 meter blå.
18 meter blå der, og 18 meter blå der.
Ja, jeg er stolt af det.
Det er en forbløffende bedrift,
at det her ikke er gået af sporet og blevet en brændende ildkugle.
Det føltes, som om det kunne.
Jeg ved ikke, hvad vi gør efter det her.
Alt, hvad vi gør bagefter, vil føles kedeligt.
Hvad laver han?
- Corey, vil du vise previsualiseringen? - Wow, se.
- Natalia ligner Ripley. - Wow.
- Ja! - Vi har ikke nok våben med.
I sæson 1 sagde vi: "Alt skal være praktisk."
Men vi har et monster, der er på størrelse med tre huse,
så det bliver nødt til at være computergrafik.
Vi har skuespillerne med i naturen.
Vi er ikke på scenen.
Jo mere praktisk det er,
jo nemmere er det for alle at fortabe sig i scenen.
Åh nej!
Ja! Sejt, mand.
Vi må afsted.
Nogle gange animerer de ens bevægelser eller ansigtsudtryk.
Det forudsiger, hvad man vil gøre. Men skal jeg skære det ansigt?
Det er nok ikke deres formål, men det kan føles sådan:
"Det vil jeg gerne finde ud af, når jeg er der."
- Okay, stille. Tak, venner. - Sådan. Klar?
Tre, to, en, værsgo! Bum!
Bum!
Og... bum!
Men det var så tæt på. Okay, klip!
Den sidste var så hurtig.
Når man arbejder med en blå skærm, ser det ikke så dårligt ud,
men vi vil helst undgå det.
Ross og jeg har mange problemer med billedbeskæring,
når skuespilleren er på blå skærm.
Jeg ved ikke, hvad der ser godt eller dårligt ud.
Nick, kan du gøre sådan noget...
Når de rammer kampestenen, kan du så ryste det?
- Klar? - Klar til optagelse, kør kamera og værsgo!
Brøl!
Og kampesten!
- Og... Ja, skynd jer væk. Bare sådan... - Løb! Skynd jer!
- Hvilken vej? - Og løb væk.
- Hvilken vej? - Og tak.
Tilbage?
Løber vi ind i billedet her, efter vi har set hende?
Nej, vi flygter fra den tingest, og jeg tror, motivationen er...
- Vi skal væk. - Den jager os ikke længere.
Det er sandt.
- Og så kigger nogen og ser Elleve. - Har vi...? Ja.
Ames, hvor er uhyret?
- De løber væk, ikke? - Ja.
- Hvor er det? - De vendte den vej. Monsteret er...
Det tænkte jeg nok. Okay.
En del af jobbet som VFX er at hjælpe folk med at integrere det, der ikke er der,
men vil være med i det endelige billede,
så alt ser ud,
som om det var filmet og med i den oprindelige billedbeskæring.
Hvor er hun?
Klokken tre.
De vendte den vej, fordi hun kaster stenen fra den retning.
- Interessant. - Ja.
Hey, folkens. Okay.
Jeg er forvirret.
Jeg fik styr på noget nu. Det her vil gøre det nemmere.
Når I løber denne vej, vil I...
Elleve er faktisk herovre.
- Okay. - Monsteret er her.
I ser hende og sætter farten ned.
Det giver mening.
Værsgo. Klar, og brøl!
- Værsgo. - Den er efter jer. Kampestenen falder!
Jeg har endnu ikke besluttet mig for, hvad jeg gør herinde endnu.
Der er fri leg i aften for at finde ud af, hvad der vil virke godt herinde.
Vi skal finde på nye, sjove ting, der vil gøre brødrene begejstrede.
De kan lide vold, så hvis laver nogle gode voldelige slag
og gør det her brutalt, bliver det godt.
- Ja. - Ja.
Der er mange voldelige muligheder her.
- Ja. - Ja.
SMERTENSTRÆET - INDENDØRS
Og hun gør sådan...
Shannon, du kan spille Elleve.
- Sigt efter Vecna med dine kræfter. - Okay.
Bum, han glider tilbage.
Han skyder sine ranker ud mod hende, og så kaster hun sig ned.
Måske.
Afsted!
Du skal nok kæmpe mod rotationen,
og så lade den trække dig med, og så give slip.
Nej, hvor fedt.
- Bang! - Ja.
Men jeg går baglæns.
Jeg har begyndelsen og slutningen.
Jeg har ikke midten endnu.
Lad os se denne her.
Nogle knogler vil stikke igennem,
og hele kulissen vil have de her tænder, der stikker ud.
Jeg tror, at den og den...
...er de bedste.
Ja, fra den vinkel ser den der utrolig flot ud.
Og når det gule shellak kommer på den,
vil det fungere godt.
Vi forsøger at få den til at ligne...
...kød, men ikke menneskekød, for så ville det bare ligne en stor fod.
Jeg har altid gang i noget klamt herovre.
Udskæringen af den er ikke færdig.
De er først færdige i slutningen af næste uge, og så har vi...
...halvanden uge, tror jeg.
Det hele passer forhåbentligt godt sammen.
Den er smuk. Jeg er stolt af dem.
Det er slut på en æra. Det er den sidste kæmpestore...
- Vi laver den sidste kæmpestore kulisse. - Ja.
- Det er en fortabt kunstform. - Ja, det er det.
Godmorgen, alle sammen.
Her er vi endelig i Smertenstræet.
Flot arbejde fra skulptørerne, malerne og kunstafdelingen, Chris og hans hold.
Det er et utroligt stykke arbejde. Utrolig smuk kulisse.
Hvornår startede I?
For fire måneder siden, ikke?
Det var dengang, jeg sagde: "Åh gud, den er på størrelse med en fodboldbane."
Melissa og jeg begyndte med planlægningen for fem måneder siden.
Har du været nervøs?
- Sandsynligvis. Jeg husker det ikke. - Ja.
Når man ser på billederne,
har du nok selv allerede haft en idé om, hvordan du ville gøre det.
Fordi jeg så på det og sagde...
Ja. Fuldstændig.
"Det ved jeg godt nok ikke. Glem det. Umuligt."
Det var svært.
Jeg har det fint med, at det her er højdepunktet i min karriere...
- Ja, det har været fedt. - Ja. Tak. Det sætter jeg stor pris på.
"Kap. 8: I Retsiden.
Vecna rejser sig,
og Elleve og Vecna er igen overfor hinanden.
Elleve betragter Vecnas nye, skræmmende udseende."
- Se, hvor mange... Se, hvor stort det er. - Åh gud.
- Det er vildt! - Se her.
Wow.
Jeg er glad for, at jeg ser dig sådan der først.
- Bad du om det? - Nej.
- Var det tilfældigt? - Jeg har aldrig set en halv Vecna.
Sådan skulle det måske bare være.
- Og så jordskælvet. - Ja.
- Fald... - Så går den til venstre og højre.
Det er venstre, højre og ned. Monsteret lander.
I er inde i bæstets brystkasse, og så begynder det at bevæge sig.
Vi brugte den gammeldags teknik med interaktivt lys,
som kommer udefra, så det ser ud, som om skyggen bevæger sig indenfor
Det var en dyster, blød, ravfarvet version af sollyset, som om man er på Mars.
Og værsgo!
Til venstre!
Til højre!
Venstre.
- Og tak! - Efterklap!
- Er du klar til at gå op? - Ja.
- Hæng, så vi kan tjekke det. - Så klar.
- Hiv Jamie op. - Så klar.
Vi vender også kameraet.
Wow, det er fedt.
Er i år det mest brutale og voldelige?
Jeg ved ikke, om det er mere brutalt end sidste år.
Sidste år, da knoglerne brækkede, var meget brutalt.
Der har ikke været noget så brutalt, som da Bob døde.
Jeg glemmer aldrig, da min mor ringede: "Der gik I for vidt."
- Jaså? - "I gik for langt."
Sagde hun det?
- Hun stoppede med at se efter Bobs død. - De ser de daglige optagelser.
- Det er sejt. - De ser de daglige optagelser.
Dine forældre?
Jeg ringer og spørger: "Har Frank det okay?"
"Han har det godt."
Hun siger: "Den scene er ikke helt rigtig."
Og man siger: "Mener du det, mor?"
Hun... De siger ikke så meget.
Hun ser med, indtil hun er tilfreds med os.
Vi filmer prøveoptagelsen. Klar og værsgo.
Og...
...halshugning og sejr.
Dansefest! Vi fik ram på Vecna!
Lad os twerke over Vecna!
Vecna!
- Hvad så? - Hvad så?
Er du klar?
Alle har mange følelser over din død, så du bør...
Skal jeg græde?
- Skal jeg græde? - Nej.
- De græd. - Vi græder, når du bliver dræbt.
- Ja? Skuespillerne? - Ja.
- "De kan faktisk lide mig." - Men de græd af glæde.
- Og lettelse. - Lettelse... Ja.
- Dræb ham. - Skat.
Adskil ham fra Jamie.
- Han er klam. - Jeg vil ikke sigte efter ham.
- Du sigter ikke efter ham. - Okay.
Nej, han er der ikke. Det her er bare for at øve...
For at øve dialogen.
- Du er næsten færdig med optagelserne. - Jaså?
- Skat! - Hvordan går det?
Du godeste.
- Er I ikke blevet filmet sammen før? - Nej. Det er første gang.
Klar og værsgo!
Du angreb den forkerte familie.
Og halshugning.
Og tak.
Tak.
Det er i kassen!
Det var det for Jamie og Smertenstræet! Godt gået, Jamie!
Jeg siger ikke noget, for jeg ser jer på torsdag, så fuck jer.
Onsdag. Jeg elsker dig. Flot.
- Jeg elsker dig. - Tak.
Du er så god. Godt klaret.
Vi ses på... Vi ses på onsdag.
MAC-Z - UDENDØRS
- Jamie er færdig. - Hvad så. Er Jamie færdig?
Han er færdig. Og alle spurgte ham: "Hvordan føles det?"
- Klar? - Ja.
Og lastbilen bremser herinde,
og før I ved af det, nok inden for tre sekunder,
åbner døren her sig,
og der er soldater med våben, som siger: "Kom ud!"
Og de hiver jer ud af lastbilen.
Jeg vil filme det, så det føles ægte.
Vi ses senere.
Jeg giver besked.
I skal faktisk vente, indtil de er...
Det er lidt snyd, men vent, indtil de er presset op mod lastbilen.
Okay.
Klar og værsgo.
Det er et stort ensemble.
Det er som et omrejsende cirkus.
Når man kommer tilbage til serien og er sammen igen, bliver man 14 år igen.
Ja, det forsvinder aldrig.
Takket være dem er jeg tæt på at være actionhelt.
Det føles som min barndom nu,
hvor jeg har den rolle, som jeg ville have ønsket mig,
hvis jeg så det her.
Jeg er ked af, at de gjorde det mod dig. Det får de ikke lov til med mig.
Tak, fordi du gjorde det. Dit skæg klarede det ikke.
Det skal friskes op.
Alle kan retfærdiggøre deres opførsel.
Det er ét fedt, om man er god eller ond.
Alle de onde karakterer tror, at de er gode på en eller anden måde.
Og... værsgo.
Duffer-brødrene taler til os som ligemænd.
Som barn er føles det fantastisk, når man bliver taget alvorligt.
Jeg tror, at I er helt klar.
Jeg ved ikke, om der er nok tid. Jeg tror...
Takket være dem lærte jeg at tale med voksne
og uddybe mine idéer og forstå en rolle.
Vi tager en dyb indånding. Alt går måske godt.
Der er bare generelt respekt.
Seriens fundament er bygget på tillid.
Tillid til, at alle afdelingerne arbejder i synergi.
Det er nok derfor, at folk drages til Stranger Things,
fordi alle i høj grad er forbundet, også bag scenen.
Man er dybt involveret.
Man lærer virkelig disse personer at kende.
Man ser hinanden på både de gode dage og de dårlige dage.
Jeg har haft svært ved at passe ind andre steder i fortiden.
Men her er jeg budt velkommen og elsket.
Det føles, som om det er en del af mig, som jeg efterlader,
ikke bare en rolle.
Det er jo...
...halvdelen af mit liv.
Det er seriens sidste scene, hvad angår selveste Millie Bobby Brown.
Jeg er ikke klar til at sige farvel.
Det er deres sidste scene i serien...
...hvad angår Charlie, Natalia, Joe og Maya.
I arbejder så hårdt, når vi ikke er her.
Tak til alle her.
Glædelig sidste dag.
Glædelig sidste dag!
- Hej, makker. - Hej.
Godmorgen. Femten timers gråd tilbage.
Ja, vi skal igennem resten af dagen.
Du må ikke græde endnu.
- Stinky fik mig med det samme. Undskyld. - Åh gud.
Lad være, Stacey.
Undskyld.
- Der er 12 timer tilbage. - Tudor fik mig.
Åh gud.
- Bare rolig. - Hvad skete der med Tudor?
- Tudor gav mig et kram, og jeg græd. - Nej.
Åh nej.
Bare rolig, intet knus.
- Glædelig sidste dag. - I lige måde.
Det bliver en følelsesladet dag og scene, især for skuespillerne.
Tænk, at vi har klaret det! Den sidste dag. Lad os starte.
- Vi starter dagen med højt humør. - Ja.
Vi får se, hvor vi er om 12 timer. Tudor!
Glædelig sidste dag.
- Prægtigt. - Skønt?
Ja. Prægtigt.
Jeg vil tage et hurtigt billede.
Okay, kom her, alle sammen.
Ross skal med.
- Lad os gøre det. - Ja.
- Jeg har ikke... - Hvad?
Jeg vil bare sige, jeg elsker jer.
- Ditto. - Ditto.
- Okay. Det er det. - Okay.
- Sadie får fat i mig. - Wow.
Sådan.
Klar og værsgo.
Kom nu.
Hvad det betyder... I skal...
Måske... Det er nok for... Men hør her.
I siger farvel til jeres barndom.
Det er en følelse af at sige farvel.
I tager jer god tid. I skynder jer ikke væk.
Det føles tungt at sige farvel til denne del af jeres liv.
Du sætter bogen på plads. Så kører kameraet langsomt væk.
Og du kigger på trappen.
- Og så panorerer vi. - Okay. Godt. Fedt.
Kameraet kører.
Okay.
Tak.
Okay, lad os se det.
DEN SIDSTE BRO-ZONE? TAK! MATT + ROSS
- Det var godt. - Ja.
Okay, folkens.
For Sadie, Caleb, Gaten, Noah og Finn er deres sidste scene i serien i kassen.
Jeg ved, at der er noget på vej.
Jeg ville bare sige, at...
Jeg startede på serien, da jeg var 12
med de her mennesker. Og...
Det lyder trist, men jeg husker det som, at jeg ikke havde mange venner som barn.
Og da jeg talte med Duffer-brødrene for første gang,
føltes det, som om jeg havde venner.
Og nu har jeg så mange flere venner.
Til skuespillerne...
Folk elskede serien, fordi de elskede jer.
Tak, fordi I gav så meget af jer selv til historien...
For alle grinene og tårerne...
Skal jeg sige det?
For at være de lillebrødre og lillesøstre, som vi aldrig havde.
I er familie. Vi vil elske jer for evigt.
Der er så mange på denne produktion, som vi vil takke.
Dette er uden tvivl og uden overdrivelse det bedste hold, vi har arbejdet med.
Vi mærkede jeres kærlighed og lidenskab hver dag.
Vi kom hertil uden at vide, hvad fanden vi lavede,
og jeg lærte det af holdet her.
Og vi fik mange venner.
Det er dag 237.
Vi har haft 6.725 indstillinger.
Det svarer til 630 timers optagelser.
For jer nørder derude er det en petabyte af data, hvilket er 1.000 terabyte.
Det er bare hovedkameraholdet, så hvem fanden ved...
Klar? Værsgo. Og vi er færdige med Stranger Things!
Alle var overraskede over, hvor følelsesladet det var at sige farvel.
Vi følte os som Mike i de sidste øjeblikke af serien.
Det er så svært at give slip.
Men det skal man.
Man skal bare videre.
Det var vigtigt for os alle at sætte punktum for historien
for alle karaktererne
og denne periode af vores liv.
Men alle de oplevelser, vi har haft i de sidste ti år
og alle de skøre op- og nedture, kaosset og alle de venner, vi fik,
vil altid være hos os.
Det var virkelig alle tiders eventyr.
DET SIDSTE EVENTYR: STRANGER THINGS 5 – BAG KULISSERNE
- Sig: "Stranger Things"! - Stranger Things!
Tekster af: Karen Marie Svold Coates