Ti stalno malo vruće, malo hladno.
Ali uvijek si mlak.
Ispljunem te iz usta. Donesi uže.
Objesit ćeš se.
Ne, to bi bilo prelako.
Gdje je Pesjah?
Vratit će se. -Gdje je?
Vratit će se, obećavam.
Obećavam da ćemo ga vratiti.
Izbacujem te iz Neba! Gubi se!
Kamo ćeš? -A vi?
U Gdanjsk.
I mi.
Narkoman ne može. Samo ti i dijete.
To mi je muž, nije narkoman.
Idemo mojim roditeljima.
Dobro, ulazite.
Dojiš li?
Da.
Pojedi nešto.
NEBO
Pa, Azraele?
Kako ide?
Zapamti. Izvan Neba nema života.
Hvala.
Toplije je kod šaltera za karte.
Ima li vrućicu?
Kod kuće imam neke lijekove.
Bez zadržavanja i noćenja.
Dijete dobije što treba i to je to.
Uzet ćemo lijekove pa idemo.
Dobro, dođite.
Gdje sam ih stavila...
Sjetila sam se.
I ja sam nekad sjedila u onom prolazu.
Dvije godine.
Uglavnom gdje i vi. Manje kod šaltera. Ondje su vas znali istući.
Vidi pomaže li nešto od ovoga.
Mama, popij tablete.
Nema na čemu.
Dobro, ovako ćemo.
Ostat ćete ovdje dok malome ne padne temperatura.
Što želite za večeru?
Pljeskavice...
Ili pljeskavice?
Kupaonica je ondje.
Možeš li mi pomoći da nađem posao?
Opa, vidi tko zna govoriti.
Što još znaš?
Imam vozačku dozvolu.
Prije sam studirao.
Vjerojatno nije bitno.
Nije.
Mogu raditi bilo što.
Trebate li još nešto?
Dobro, odmorite se pa...
Sutra ćemo nešto smisliti.
Seba...
Spavao si, jeo i molio se s nama.
A onda si pobjegao
i vratio se prestravljen.
Tiho, tiho.
Onda si Aneti pomogao da opet pobjegne s našim djetetom.
Kaznio sam te.
A i dalje ne razlikuješ dobro od zla.
Tko si, dakle?
Pizda?
Da, jesi.
Ti si moron, idiot.
Moj si sin.
Zato me sad dobro slušaj.
Dopustit ću ti da se vratiš u Nebo. S Pesjahom.
Ali prvo moraš dokazati da si uistinu moj sin.
Tiho.
Dijete spava.
Ja ću im odvući pozornost.
Bježi odavde.
Uhvatit će me.
I odvest će Pesjaha.
Smislit ću nešto.
Kad ti je um usredotočen na to da ne izgovoriš dijakritičke znakove,
racionalno razmišljanje slabi, a u molitvi otplutaš drugamo.
Dalje od svakodnevnih sranja.
Ne znaš što da radiš?
Idi propovijedati istinu o Nebu.
Dovedi mi izgubljenu ovčicu.
Ne znam mogu li.
Možeš, dovraga, možeš.
Ostat ćemo do sutra da se Pesjah oporavi.
Kako hoćeš.
Da idem sam?
Slobodan si čovjek. Možeš ići sam.
To je samo san
Samo san, san, san
Samo sanjaš
Sve je to u tvojoj glavi
To je samo halucinacija
Nebo i pakao
Probudi se
Pro...
Zašto baš ta pjesma?
Slučajno.
Ništa nije slučajno.
Postoje samo znakovi.
Pukla ti je žica.
Ne, nije.
Hej! Hej, ma daj!
A da ostaviš Pesjaha?
I dalje kašlje.
Molim? -Bok, tata.
Želim prijaviti otmicu djeteta.
Prvo se smirite.
Mirna sam.
Idemo od početka. Gdje se sad nalazite?
Negdje blizu kolodvora.
Morate biti precizniji. Iz kojega grada zovete?
Zašto si zaključala vrata?
Oprosti, htjela sam odspavati.
Pušiš li?
Ne.
Ja ću pripaliti.
To mi je zadnja loša navika.
Znaš, da me podsjeća
kako sam nekad prodavala dupe za pljugu.
Ondje u onom prolazu.
Ondje me našao Piotr.
Prekrivenu pišalinom, bljuvotinom i govnom.
Pitao me jesam li gladna.
Da, bila sam.
Ali priznala sam to tek kad me pitao i treći put.
Kupio mi je neku hranu. Dok sam jela, govorio mi je
da nisam ja kriva.
"Kako nisam ja kriva?
A tko je prodavao dupe za pljugu?"
A on kaže: "Nije to do tebe.
Nego do ljudi koji imaju previše.
Jer da ljudi dijele,
ne bi bilo ratova, ne bi bilo gladi,
ne bi bilo zla.
Bilo bi nebo na zemlji."
LJEKARNA
Mama ti je donijela medu.
Da, da, da... Ne sviđa ti se?
Ne sviđa?
Tražio sam osobu, ne krumpir.
Držim nekoga na oku.
Dovest ću ga sutra.
"Da, želim biti ovdje."
Skuhat ću večeru.
Želim vam nekako zahvaliti.
Pomoći ću ti. -Ne treba.
Mogu sam.
"Ne želim leći. Jednostavno ne."
Da, da, da...
Ajme meni, ajme meni...
Tako velik dečko.
Fino miriše.
Kušaj.
Hvala.
Ne voliš kupus?
Ne smije ga jesti. -Zašto?
Doji. -Dijete će dobiti grčeve.
Dobro, više za mene.
Ali ti ne dojiš.
Ne.
Dobar tek!
Glasno kašlji.
Krastavci. Još nešto? - Neki sok. Možda ruža.
Ruža, dobro. Uzmi ga, molim te.
Ili malina. -Fin je.
Onda malina.
To je trideset.
Azraele, tu sam. Pogledaj me. Gle!
Sebastian? -Ne.
Hej! -Tko je Sebastian?
Jesi li upao na glumačku akademiju?
Kako vam mogu pomoći?
Pogledaj me u oči, čovječe.
Hajde, razgovarajmo.
Hajde, hajde.
Imamo malo vremena, ona spava. Dođi ovamo.
Idemo spavati.
On nije ovdje.
Hvala. -Hvala lijepa, doviđenja.
Doviđenja.
Je li ovo moj unuk?
Mogu li ga primiti?
Mali dječačić...
Dođi baki.
Imaš prelijepog sina.
Dođi ovamo.
A gdje je moj sin?
Pusti me na miru!
Preklinjem te!
Sebastiane...
Sebastiane, pusti me unutra, molim te!
Oprosti.
Pomozi mi.
Azraele...
On ti neće pomoći.
I dalje imaš izbora.
Nema života izvan Neba.
Tu smo.
Onda mi je mama rekla
da možete izliječiti opsjednutost.
Pa sam došao na ispovijed.
Ne sjećam se drugih grijeha.
To je sve, dakle?
Sad moraš u potpunosti ostaviti taj život iza sebe.
Exorcizamus te,
omnis immundus spiritus,
omnis satanica potestas,
omnis incursio
infernalis adversarii,
omnis legio, omnis congregatio et secta...
Ali bila je tvoja majka,
žena koja te odgojila.
Bio si joj sve na svijetu.
Znaš li zašto nas je tata napustio?
Jer je u meni vidio
istu onu glupu staru kurvu kakva si ti.
Ti si bio izabranik.
Piotr je rekao da imaš dar iscjeljivanja.
Možda nisi imao. -Jesam!
Rekao sam da ideš u svoju sobu, smjesta!
Učinio si točno ono što je on htio.
I tako je rekao:
"Znam da boli. I znam zašto."
A je li to bilo dovoljno?
Ali bilo je to tvoje dijete.
Iznevjeriš li Piotra,
naći ću najdublji bunar i baciti te u njega, jasno?
Ispljunuti strah!
Piotr nije Isus.
Omnis congregatio et secta diabolica,
in nomine et virtute Domini Nostri Jesu Christi, eradicare...
Sebastiane!
Tata se vratio.
Sutra počinjemo s gradnjom.
Hram će biti golem.
Neka u njega stane nekoliko crkvi.
Želim da bude...
Azraele...
Vratio si se.
Moj Azrael.
Moj sin.
Kao što vidiš, sjajno nam ide.
Kao i obično.
Gradimo hram.
Bježimo!
Još vode!
Upomoć!
Oboje vas jako volim.
Ali u glavi mi je pakao.
Što si učinio? Nebo gori! Što sad?
Što sad?
Pokušat ću živjeti.
A prije nisi?
Ne znam onda zašto si došao ovamo.
Reci: "Isuse, spasi me."
"Isuse, spasi me."
"Želim živjeti."
Živjet ćeš.
"Isuse, spasi me jer želim živjeti."
Imao si svoj mir! Nitko te nije uznemiravao!
Ti želiš živjeti. Tvoja bol ne želi život.
Živjet ćeš samo ako ja želim da živiš!
A ja to ne želim!
Isuse, daj da izdržim još jedan dan. -Glasnije.
Pogledaj me!
Isuse, daj da izdržim... - Neka te čuje.
Pogledaj me!
Isuse, daj da izdržim...
"Isuse, daj da izdržim..." - Isuse, daj da...
Tko je tvoj Bog?
Ti nisi! -Ja nisam?
Isuse, daj da izdržim... - Glasnije!
Isuse! Daj da izdržim...
Kralju! Kralju, ne možemo nakraj s ovim!
Učini nešto, Kralju!
Što si učinio?
Koji si kurac učinio?
Ovo je tvoj dom!
Čudo.
Ovo je čudo!
Ovo je čudo.
Oče naš, koji jesi na nebesima,
sveti se ime Tvoje...
Ovo nije kraj tvoje priče, Sebastiane.
Ovo je tek prvo poglavlje tvojega života.
I?
Jesi li nešto našao?
Nisam.
Ni ja.
A ti?
Gospodine moj.
Oče.
Ako si živ, daj mi neki znak.
Daj mi znak.
Molim te.
Hej!
Što radite?
Kamo idete?
Ljudi!
Nije mrtav!
Vratit će nam se!
Kralj je živ!
Živ je! Zar ne shvaćate?
Ova vjera
U koju se tako često ufaju - Ova vjera
Koju tako često gaze - Ova vjera
Koja je bila i štit i prolaz - Ova vjera
SEBASTIAN KELLER NAPUSTIO JE KULT PRIJE 30 GODINA.
VEĆINA NJEGOVIH BLISKIH PREKIDA VEZU. JOŠ GA VIDE KAO ČLANA KULTA.
UZ POMOĆ SVOJE MAJKE TRUDI SE ŽIVJETI NORMALNO.
SVAKOG SE DANA PITA: "ZAŠTO SAM SE PRIKLJUČIO NEBU?"
SEBASTIAN KELLER, 54 GODINE
MEDIATRANSLATIONS