Viņš ir tur.
Gaida tevi.
Kungs...
-Radītāj... Aiziet! -Kungs, radītāj...
Kungs, pasaules radītāj...
Dzīvības devēj...
Nāves saimniek...
Mēs lūdzam augšāmcelt mūsu brāli... Es nezinu, ko daru.
-Es nezinu, kas esmu. -Tu esi tik vājš? Padodies?
"Tie, kuri tic Kungam, skries un nenogurs."
-Tu tici Kungam? -Jā.
Maček...
Maček, celies.
Lūdzu, celies.
Celies. Celies. Celies! Celies!
Celies, nolādēts!
DEBESIS
Tu devies viņu atdzīvināt un viņš vēl ir miris. Kas notika?
-Klau, es... -Tā nav tava vaina.
Tā nav Azraela vaina.
Mačeks devās prom, jo neticēja.
Mani apmuļķoja un uzskatīju par mūsējo.
-Varu kaut ko pajautāt? -Droši.
Nāve ir aiziešana?
Jo Eliza bija te ar mazo Patriku.
Atceries viņu, vai ne?
Tu teici, ka tolaik...
Viņi aizgāja. Viņi miruši?
Piedod, bet ja Mačeks aizgāja...
Tā ir, vai ne?
-Bet viņš nomira, tātad arī viņi... -Nākot te...
...mēs pametām visu, kas mums bija svarīgs.
Visu, ko mīlējām.
Var teikt, ka zaudējāt visu.
Ieguvu mūžīgo dzīvi. Dzīvi ar Jēzu Kristu.
Jo tu no visa atteicies, bet ne Mačeks.
Mačeks pārkāpa robežu, nodalot labo no sliktā.
Notikušais ar Mačeku var notikt ar mums visiem. Ar tevi.
Tevi.
Tevi. Tevi.
Mēs visi kādu dienu nomirsim. Un pastardienā
augšāmcelsies tikai tie...
...kuri tiešām tic debesīm.
Kur jūs dodaties?
-Uz Mačeka bērēm. -Jūs nekur nebrauksiet.
-Kāpēc ne? -Kāpēc ne?
Es jau teicu, ka Mačeks neticēja.
Bet mums vajadzētu aizbraukt uz Mačeka bērēm. Tas ir svarīgi.
Basja, brauksi?
Tas, kurš šķērsos šo līniju, pametīs Debesis...
...un mirs.
Patiesība un ticība ir šajā pusē,
bet otrā pusē ir ļaunums un meli.
Debesis ir šajā pusē un elle ir otrā!
Zoša.
Basja.
Seba, nāksi ar mani?
Es neiebilstu.
Vari iet. Tas nekas.
Pazūdi.
Tu nešķērsoji līniju, jo baidījies degt elles liesmās.
Mēs tur jutāmies labi. Tāpēc nešķērsojām līniju.
Tu baidījies no brīvības.
Jo Pjotrs atņēma tev šo nastu.
To nodara baznīca.
-Arī tu bēgi no brīvības. -Nē.
Baznīca nesaka, ka ārpus tās ir elle.
Terēzas kundze. Panāciet.
Šī mēneša alga un vēl trīs.
Jums vairs nav jānāk uz darbu.
-Es nesaprotu. -Ko jūs nesaprotat?
Ko, ka uzaudzinājāt traku atkarīgo, kurš aizveda manu meitu?
Es nožēloju savus grēkus.
Un jūs? Lielais boss, kurš nevar glābt savu bērnu.
Lasies! Citādi kas zina, ko darīšu.
Panāksiet tuvāk?
-Labrīt. -Labrīt.
Detektīvs Dabrovskis, provinciālā policija.
Es meklēju jūsu kaimiņu Zigmuntu Mirončuku.
Viņš nav redzēts pāris dienas
un dzirdēju, ka jūs gribējāt nopirkt to lauku no viņa.
Es nevaru palīdzēt. Nezinu, kur viņš ir.
Reiz es ar draugiem
izdedzinājām...
...milzu caurumu zālē.
Tam bija jābūt redzamam no kosmosa.
Nez, vai tā bija?
Zambrova ir tajā virzienā.
Lai veicas.
Jums neviens netrūkst?
Mums vienmēr trūkst izpalīdzīgas rokas.
Aneta?
Kas notiek?
Bērns.
Es mīlu tevi.
Aneta!
Paskaties, vai viņa ir iekšā.
Aneta!
Ej ellē.
Es vedīšu tevi mājās, mīļā.
-Es neiešu ar tevi. -Ej prom.
Neaiztiec manu vīru!
Tu apprecēji atkarīgo?
Mums būs bērns.
Un es uz viņu nekliegšu un nesaukšu par dēli.
Es mīlēšu viņu.
Un es viņu apskaušu.
Liec viņu mierā, citādi mirsi.
Nāc.
Mana meitiņa...
Bos...
Mums būs bērns.
iztēlojies mūs pēc gada.
Vai diviem.
Ko tu redzi?
Es redzu, ka nogriezu matus.
Ko vēl?
Es redzu mūs dārzā.
Mazais skraida apkārt
un tu pārliecinies, ka bērns nenokrīt.
Jauki.
Paskaties uz mani.
Es rūpēšos par tevi līdz pasaules galam.
Ja nomizosi vienā garā mizā, tev piedzims meitene.
Labi.
Puika.
Tev joprojām ir slikti?
Mazāk, bet tagad man dedzina kuņģi un kājas pampst.
Tās pamps un tad vairs nepamps.
Svarīgākais, ka tev būs pirmais Debesīs dzimušais bērns.
Tas būs svēts.
Nez, kā Pjotrs nosauks mūsu bērnu.
Es došu bērnam vārdu.
-Kas notika? -Kā jau teicu.
-Mani vīru piekāva. -Bet viņš tur bija ar miesassargiem.
Viņš pats to sev nodarīja?
Priecājos, ka viņu neapraka.
-Kāpēc jūsu vīrs tur aizbrauca? -Tas puisis nolaupīja manu meitu.
Un viņa palika stāvoklī.
Tas mīkstmiesis nolaupīja viņu un padarīja grūtu.
Mīkstmiesis. Kurš?
Kellers. Sebastjans Kellers.
Sveiki.
Sveiki. Ādams Dabrovskis, provinciālā policija.
Es meklēju Sebastjanu Kelleru.
Sekojiet man.
-Vēlaties kaut ko? -Nē.
Nu, nu.
-Esam tikušies. -Sveiki.
Apsēdieties.
Aprunājieties.
Vai pazīstat Joannu Davidoviču?
Anetas māte. Viņa vēlas, lai arestēju jūs.
Es viņai jau teicu.
-Tad kāpēc atbraucāt? -Lai saprastu, kas notiek.
Runā, ka jūs esat vainīgi Mirončuka pazušanā.
Un ēdat bērnus.
Tā ir?
-Vai ēdam bērnus? -Sebastjan...
Jūs pat nezināt, ka desa ir gatavota no Mirončuka.
Tāpēc, ja te notiktu kaut kas slikts, tā nebūtu tava vaina.
Jūs esat nepareizajā vietā.
Es nekad neesmu bijis laimīgāks.
Pirms tam man pat nebija laika domāt, vai esmu laimīgs.
Kas ir ar to Mirončuku?
Kad pēdējo reizi redzējāt viņu?
Par ko vēl viņi runāja?
Ka ēdam bērnus.
Un tu nogalināji Mirončuku.
-Ko mūsējie par to domā? -Pagaidām viņi smejas.
Bet drīz sāks doties prom.
Tava baznīca sāks sabrukt, Kristus kungs.
Nesmejies.
Bet tu zini, ka neesi Kristus, vai ne?
Tad par tu mani uzskati?
Tu esi vīrietis,
kurš uzliek rokas un saka cilvēkiem, ka viņi ir nolādēti.
Un viņi izārstējas.
Brūces sadzīst.
Slimības mazinās.
Kā tas atšķiras no Kristus darba?
Svētais gars teica,
ka mums jāpievērš uzmanība dieva vārdam.
Tāpēc no šodienas vairs nekādu ugunskuru.
Vairs nekādu gājienu uz pilsētu.
Nekādu braucienu.
-Pat dziedināšanai? -Pat dziedināšanai.
Mēs dziedināsim tikai cilvēkus Debesīs, bet nevienu citu.
Un lai...
...varētu koncentrēties uz dieva vārdu,
būs jātiek galā no lietām.
Blūze jāizmazgā. Divritenis jāsalabo.
Tas mūs attālina no tā, kas ir tiešām svarīgi.
Tāpēc šodien tiksim vaļā no visām liekajām lietām.
Visām.
-Vai mētelis ir lieks? -Ne vienīgais. Otrs mētelis ir.
Arī mašīnas?
Mums nevajag sešas.
Atcerieties manu ģitāru?
Kopš Pjotrs lika to sadedzināt, es esmu laimīgāks.
Jo pateicoties jums un Anetai,
man ir viss, kas nepieciešams.
Kuram vajag vairāk?
Debešķīgie!
Tava dzīve! Tieši tā! Vai cits skatījums.
Beidziet pievērst uzmanību šiem krāmiem un izjūtiet prieku!
Varam ņemt?
-Atslēgas un dokumenti ir mašīnā. -Jūs neesat normāli.
"Atdod visu, kas ir, nabadzīgajiem un debesīs tev būs dārgumi."
Sadzerieties alkoholu un būsiet piedzērušies.
Grūtniecei?
-Ar to pietiks pieciem litriem. -Tad pērc piecus.
Tante, varu dabūt vēl? Esmu izsalkusi.
Zuža, tu zini, ka otru porciju nevar dabūt. Ej palūdzies.
Es tev iedošu.
Tev pašai bērns jāpabaro.
Ņem. Ēd.
Noteikumi neattiecas uz tevi?
Varam aprunāties?
Varam atsākt dziedināšanu?
Pjotr, es varu neēst, bet bērni ir izsalkuši.
Cilvēki nesaprot. Nemaz.
Viņi pieceļas un ko dara?
-Ēd brokastis. -Ieslēdz televizoru. Kāpēc?
Lai kāds viņiem izskaidrotu pasauli.
Un kāpēc viņi strādā birojā? Jo boss saka, kas jādara.
Viņi būtu apjukuši bez bosa.
Cilvēkiem vajag kādu, kurš zina atbildes.
Es radīju Debesis, lai cilvēki neklausītos
tajos dumjajos bosos, politiķos, mācītājos...
Tātad...
Kāds ir galvenais jautājums šodien Debesīs?
-Varam atsākt dziedināšanu? -Nē.
Tad kā lai tiekam pie pārtikas? Kā?
Viss, ko Tas Kungs radījis, pieder mums.
Viss.
-Sveiki. Cik maksā kartupeļi? -Ņem visu.
2000?
2000 par kartupeļiem?
Lai jauka diena.
Limonāde un piparkūkas!
-Paņēmu īpaši tev. -Man?
Neviens mūs nevēro veikalā. Neviens.
Cilvēki ir kurli un akli.
Tātad tas ir zagts.
Mēs zagtu, ja tas viss piederētu cilvēkiem.
Bet tas pieder Kungam. Un mums.
Rodas jautājums.
Jautājat, kāpēc vairs nedziedinām? Kāpēc nepelnām naudu?
Jūs jautājat un jautājat. Tas ir labi.
Labāk jautāt, nevis noklīst.
Bet vai tiešām neredzat?
Neredzat, kā tas mūs nogalina? Viss mums apkārt.
Narkotikas. Alkohols.
Prostitūcija, karš. Kas aiz tā visa slēpjas?
Tieši tā. Nauda.
Aiz katra pasaules ļaunuma ir nauda.
Un par spīti tam cilvēki uzskata, ka tā darīs laimīgu.
Spējat to iztēloties? Veselība! Un nezin kas vēl.
Un tagad mums jālīdzinās viņiem?
Kāds pieminēja zagšanu. Kurš?
-Es. -Mēs zogam?
Viņi zog! Visu, kas pieder mums!
Viņi liek mums par to maksāt. Tas ir absurds. Jūs to neredzat?
Mēs tiešām tam piekritām? Ka jāmaksā par ūdeni dzeršanai?
Jāmaksā par jumtu virs galvas!
Neļausimies muļķošanai.
Mums jāattīrās.
Jāpiedzimst no jauna.
Es jums saku āmen.
Ja cilvēks nepiedzimst no jauna, neredzēs dieva valstību.
Sākot ar šo dienu katrs no jums
vairs nebūs tas, kas bija līdz šim.
Es nebūšu Pjotrs.
Dorota nebūs Dorota. Mēs neizvēlējāmies šos vārdus.
Mēs piedzimsim Debesīs un te mums dos jaunu vārdu.
No šī brīža mani sauc par Karali. Un Dorotas jaunais vārds būs...
...Padotā.
Azraela jaunais vārds būs...
...Vienmēr.
Aneta.
Mīlestība.
Kikerigū.
Viņš lika atbrīvoties no visa un kad lika zagt.
Uzgriežņatslēga.
Viņš atņēma jums vārdus un iedeva savus.
Un tu neredzēji neko absurdu?
-Nē. -Kā?
Ja kaut kas tev šķiet dumji...
...tātad esi līdz olām vecajā dzīvē.
Domāju, ka esi līdz olām vecajā dzīvē.
Zagļi! Palīgā!
-Es gribu aizbraukt uz pilsētu. Varu? -Kāpēc?
-Uz ultrasonogrāfiju. -Tev to nevajag.
Es domāju, ka vajag. Lai pārbaudītu, vai bērns aug, vai sirds attīstās.
Tas aug un sirds sitas spēcīgi.
Tev ir gultiņa.
Tam bija jābūt pārsteigumam.
Vispirms Dorotai bija spontānais aborts.
Bet par to bija aizliegts runāt.
Tad nāca Elīza.
Viņai līdzi bija mazais Patriks.
Bet viņi drīz devās prom.
Es nezinu. Laikam...
Tas nozīmē, ka viņi nomira?
Man nav ziņojumu par pazudušu bērnu.
Bet ir pazudis Mirončuks.
Tad pārmeklējiet īpašumu.
Varbūt atradīsiet bērnus un fermeri.
Pjotrs noteikti kaut kur apraka kaulus.
Kādus kaulus?
Kālija hidroksīds, atšķaidīts un uzkarsēts līdz 150 grādiem
izšķīdinās jebkuru līķi pāris stundu laikā.
Tikai kauli paliks.
Kundze...
Ja liecināsiet,
ka esat redzējusi, ka viņi atved hidroksīdu
līķu izšķīdināšanai fermā, tas mums palīdzēs.
Es redzēju, ka viņi atved hidroksīdu Debesīs.
Kurš to atveda?
Pjotrs.
-Man tev kaut kas ir. -Nejautāsi, kā jūtos?
-Kā jūties? -Ne visai.
Es gribēju aizbraukt pie ārsta, bet Dorota neļāva.
Aneta, lūdzu.
Ārsti ir... Viņi ir muļķi.
Dorota nav mans vīrs. Tu esi.
-Un? -Tu izlem ko varu un nevaru.
Te ir viss vajadzīgais.
Tev ir labākā aprūpe.
Kāpēc tev vajag ultrasonogrāfiju?
Jo esmu stāvoklī.
Es gribētu zināt, vai bērns ir vesels.
-Viss ir labi. -Dieva dēļ.
Tu zvērēji. Solīji rūpēties par mums.
Labi.
Es aizvedīšu tevi.
Kad?
Parīt.
Rīt.
Kas pie velna? Ko jūs te darāt?
Policija! Stāts!
Stāt!
Tā nav patiesība.
Kurš to izdarīja?
Seba!
Ko viņi teica?
Ka nogalinājām bērnus un aprakām dārzā.
Un viņi cer, ka pakārs mūs visus.
Detektīv! Te!
Sveiki.
Noķēru.
Mērgļi.
Tulkoja: Anete Vecvērdiņa-Ūdre Iyuno