EPISODE 11
Kan du
la være å røyke rundt Han-gyul?
Din drittunge.
Hvordan våger du å stirre slik på faren din?
Gi meg spriten, nå!
For pokker.
Greit.
Jeg skal hente den.
Pokker, hvorfor tar det så lang tid?
Han-gyul.
Jae-gyu.
Slutt, pappa!
Din utakknemlige jævel, hvordan våger du å svare meg?
Din lille idiot!
Bare synet av deg
gjør meg rasende.
Din drittunge.
Jae-gyu.
Jeg kunne ha reddet ham. Faktisk
burde jeg ha reddet ham.
Men jeg…
…dro og forlot ham der.
Tragisk at du ikke fikk reddet ham, men det er ikke din feil.
Gud ga meg dette arret…
…så jeg ikke skulle tenke slik.
Så jeg ikke skulle glemme synden min.
Det her er beviset.
Hør her, Ms. Bom.
Jeg skjulte ikke arret fordi det er stygt.
Hver gang jeg ser det,
husker jeg blikket til faren min…
Det minner meg på det,
så jeg klarte ikke å vise det.
Jae-gyu.
Da jeg løp ut av huset med Han-gyul i armene,
slo det meg.
Én dag…
…må jeg betale for det.
Jeg levde på kanten
og lurte på når dagen ville komme.
Det skjer akkurat nå,
når jeg er så lykkelig med deg.
Selv ikke jeg kan tilgi meg selv.
Hvem kan tilgi meg?
Selv om du kan ikke tilgi meg…
…skal jeg ikke bære nag.
Det er…
…min byrde.
HBM-VELDEDIGHETSKONSERT
-Den dagen… -Den dagen…
Unnskyld.
Jeg ble for oppspilt den dagen
og snakket før jeg tenkte.
Det var jeg som var brå.
Men jeg dro helt til Shinsu
for å se datteren min, så den beskjeden
satte meg ut.
Jeg forstår det.
Om jeg var deg og skjønte at datteren min datet en sånn fyr…
Ikke si noe.
Ms. Jeong. Hvordan går det?
Føler at vi treffes ofte for tiden.
Fordi jeg vanker på TV-stasjoner, premierer og sånt.
Hørte du har et nytt prosjekt med regissør Bong Chan-ho.
Du har øyne og ører overalt.
Jeg ser frem til gode nyheter.
Greit, vi snakkes.
Hvorfor? Hvem er det?
Han som spurte meg om Bom på pressekonferansen.
Journalist Park.
Jeg har sett ham overalt i det siste.
Som om han følger etter meg overalt.
Shinsu.
-Trøste ham? -Ja.
Men jeg skjønner ikke hvordan.
Blir jeg for alvorlig, blir han såret.
Hvis jeg overreagerer, trekker han seg unna.
Hvorfor må du trøste ham? Ble han saksøkt igjen?
Det er ikke det.
Han-gyul havnet i bråk, ikke sant?
Han er ikke den som havner i bråk.
Ms. Bom, kom hit med en gang.
Hva skjer?
Det er eksamenen. Svarene er ute.
Han-gyul krysset av nummer tre på hele prøven i koreansk historie.
Det må være en feil.
Se her.
Har han gått fra vettet?
Hva er det som skjer?
Han-gyul krysset av nummer tre i matte også.
Nummer tre i biovitenskap også.
Hvorfor det?
Han-gyul, er du ferdig allerede?
Det har gått ti minutter.
Ja.
Jeg skal snakke med ham.
Hva tenkte han på?
Kan du fortelle meg hva som skjedde?
Jeg syntes det var urettferdig.
Hva da?
Ms. Bom.
Se-jin pugger hardt.
Hun jobber alltid hardere enn meg, så hvorfor er jeg alltid best?
Bør ikke den som jobber hardest vinne?
Og jeg planlegger ikke å studere,
så jeg må ikke gjøre det bra.
Han-gyul.
Vel…
Jeg skjønner at du bryr deg om vennen din,
men det er ikke rettferdig å ikke yte sitt beste.
Begge bør gjøre deres beste og respektere resultatene.
Og når noen som er like begavet som deg
vil være rettferdig,
er det ikke ved å holde igjen.
Du må hjelpe andre med å holde følge.
Som kontaktlæreren din bør jeg varsle onkelen din.
La meg fortelle det.
Jeg tenkte ikke klart.
Gi meg en sjanse
til å snakke med onkel selv denne gangen.
Han-gyul.
Når ble det så stille når vi spiser her?
Han-gyul, er ikke onkelen din litt merkelig for tiden?
Han sa at familie burde se på hverandre
istedenfor å stirre på telefonene.
Du har stirret på telefonen i dagevis.
Spis opp.
Er ikke Han-gyul merkelig?
Han skvetter når han hører navnet sitt
og er nervøs, som om han skjuler noe.
Han-gyul, har du noe å si?
Nei.
Takk for maten.
Du.
Spis litt til.
DEN KVINNEN
Jeg sendte papirene. Hva nå?
Hvor?
Hvorfor ville du treffes her?
Det var uutholdelig for deg å være her,
så du bare dro.
Ja, jeg hater dette stedet.
Hver gang jeg kommer hit, husker jeg banken jeg fikk
og hvor fattige vi var.
Tanken på at faren vår er en del av dette stedet,
gjør meg kvalm. Jeg takler ikke noe av det.
Den kvinnen kom innom.
Hvem?
Yoon Bom.
Beklager at jeg kommer uventet.
Jeg spurte Han-gyul og fant ut hvor du er.
Jeg skjønner…
Sier du det?
Hvorfor kom du for å treffe meg?
Nylig fortalte Mr. Sun meg
om faren deres.
Jeg har ingenting å si om det.
Ikke kom tilbake på grunn av noe sånt.
Han sa:
"Jeg kan ikke tilgi meg selv. Hvem ville tilgi meg?"
Så hvem
ville tilgi ham?
Sier du at det er meg?
Mr. Sun er fortsatt fanget i sin egen dårlige samvittighet.
Jeg tror noen må tilgi ham
så han kan gi slipp på det minnet.
Og det er noe
bare noen som har opplevd den samme smerten
kan gjøre.
Hør her.
Det var jeg som forlot barnet mitt og tenkte på meg selv.
Fattigdommen? Jeg var så lei av det.
Å bli slått?
Det var det som knakk meg.
Jeg overlot alt ansvar og skyld til Jae-gyu
og bare dro min vei uten å se meg tilbake.
Smerten?
Tilgivelse?
Tror du det bare sto på muligheten
at jeg ikke sa det til Jae-gyu?
Nei.
Det var fordi jeg følte skam.
Desto større grunn til å ikke stikke av igjen.
Jeg ber deg.
Du er en idiot.
Du er patetisk.
Så hjelpeløs.
Jeg stakk fra barnet og fortiden min,
og jeg lever med hodet hevet.
Og du straffer deg selv når du ikke gjorde noe galt?
Hvem drepte du?
Nei.
Det var ikke du
som drepte faren vår. Det var Guds verk.
Jae-gyu.
Det arret på armen din
viser ikke at du ikke reddet faren din.
Det viser at du reddet Han-gyul.
Hee-yeon.
Hvis jeg ikke hadde nølt,
hadde kanskje pappa,
-og alle tre… -Alle hadde dødd.
Pappa, du…
…og Han-gyul.
Jeg hadde også dødd.
Hadde det skjedd noe vondt med barnet jeg forlot,
kunne jeg ikke ha levd med meg selv.
Gi slipp på skyldfølelsen.
Han-gyul vokste opp så bra.
Takk for at du reddet
og oppdro ham.
Unnskyld.
Det tok meg 18 år
å endelig si dette.
Bom-sik! Nei, slutt.
Bom-sik, nei.
Han må ha møtt henne.
Burde kanskje latt være.
Gjorde jeg det verre?
Er du her?
Jeg sloknet foran TV-en.
Hvorfor står du bare der? Vil du komme inn?
Jeg har kaffe i dag
og jeg kan lage ramyeon hvis du er sulten.
Jeg møtte søsteren min.
Hva sa hun? Ba hun deg om å signere flere papirer?
Eller viste hun frem veska si?
Hun sa at du var der.
Jøss, jeg ba henne om å ikke si noe.
Visste at hun ikke ville tie.
Bom, du skjønner…
Jeg sa at det var min byrde,
men inni meg var jeg helt overveldet.
Jeg sa at du ikke måtte tilgi meg,
men inni meg var jeg redd.
Livredd, faktisk.
Unnskyld,
og takk
for at du forstår en som meg.
Takk
for at du er deg selv igjen.
Vet du hva?
Jeg vet den perfekte måten å avslutte på
når det blir så kleint.
Hvordan?
Jeg er med.
Nei, ikke her i dag.
Her.
Mr. Choi.
Dette er alvorlig.
Det har vært så mye i det siste at det meste annet blekner.
Er det alvorlig nok til å lage så mye styr?
Jeg er
dessverre sikker.
DISFACT
Jeg må snakke med Hye-suk når gymlæreren ikke er i nærheten.
Jøss, hvor er hun?
-Unnskyld meg. -Hei.
Er du lærer på skolen?
Vel…
Jeg har en nær relasjon til en lærer her.
Hvem er du?
Jeg skjønner.
Greia er… Jeg er…
PARK JAE-YEONG JOURNALIST DISFACT
Det var bra at jeg møtte han først.
Han intervjuet ingen andre?
Jeg tror han møtte noen.
Han visste at Ms. Bom datet en forelder
og at hun kom hit på grunn av en affære.
Men
vet noen på skolen om det?
Vet du hvorfor hun kom hit fra Seoul?
Det er en.
Hvem?
Hva fortalte du journalisten?
Kom igjen.
Jeg har jobbet med deg i flere år.
Jeg sa:
"Jeg kjenner en som har bevis på affæren til Ms. Bom."
"Men det er for mange som følger med,
så la oss dra til Seoul å snakke privat."
Jeg sendte ham bort.
Mr. Oh.
Har jeg sagt jeg er glad i deg?
Det var ikke deg jeg ville klemme.
Først må du skrive et utkast til en faktasjekk
basert på samtalen med journalisten.
Greit.
Lag et utkast og send det på e-post til meg.
Greit.
Jeg skal be Ms. Bom om å signere en fullmakt.
Få lydopptak og utskrifter notarbekreftet
for å sikre bevisene.
På saken.
Greit.
Ms. Jeong.
Hva?
Hvem dukket opp hvor?
Hvorfor? Hva er det nå?
Jeg drar til Seoul for å snakke med journalisten.
Si fra til firmaet,
og det bør forberedes et et motinnlegg
eller en offisiell uttalelse.
Kjære!
Går det bra?
Herregud, dette er ille.
-Seon-woong. -Ja?
-Karakterene dine er bedre. -Takk.
Sun Han-gyul.
-Sol. -Ja?
Bra jobbet.
Se-jin.
Bra jobbet.
-Min-guk. -Ja?
Hva?
KARAKTER - RANGERING - SNITT
Smiler Se-jin til karakterene?
Se-jin er på førsteplass!
-Hva? -Seriøst?
Er det sant?
Det er sprøtt. Snudde hun alt på hodet?
Gratulerer.
Hva er det?
Du vet…
Seriøst…
Vet du noe? Vel…
Har du et myggstikk? Hvorfor klør du?
Hva gjør du over i morgen?
Lørdag?
Hvis du ikke er opptatt, kan vi spise sammen.
Hvorfor skal jeg spise med deg?
Hvorfor kan vi ikke det?
Jeg sender deg adressen,
så kom hvis du vil. Eller la være.
Jeg venter litt,
og hvis du ikke kommer, greit. Som du vil.
Det er biff, forresten.
ADVOKAT CHOI I-JUN
Hvem ringer i ett sett?
Hva?
-Hei… -Ms. Bom.
Jeg må si deg noe som er viktig.
Hva?
LÆRERNES KONTOR
Ms. Bom, ta denne telefonen.
Jeg mente ikke å lytte,
men han nevner en skuespillerinne og en journalist.
Hallo?
Hør nøye på det jeg sier.
Journalister er ute etter deg,
så dra rett hjem etter skolen er slutt.
La telefonen ta opp alle anrop automatisk.
Ja.
Ignorer samtaler fra ukjente numre.
Si fra med en gang.
Jeg skal møte journalisten i Seoul og ringe deg.
Hei.
Hva mener du? Journalist?
Ms. Bom!
Dong-pyo?
Du er her.
Mesteren ba oss overvåke huset ditt
uten å stille spørsmål.
Han sa vi må passe på så du kan slappe helt av
mens han er i Seoul.
Hvor skal Han-gyuls onkel?
Du kom inn i bilen, så du blir med.
Men husk.
Ikke lag bråk eller skrik,
hvis du ikke vil bli tatt for å motarbeide meg.
Ødelegger du ting, er det skadeverk.
Å slå noen er overfall.
Det er nok. La oss ta en kjapp stopp.
Hvor?
Det er frekt å komme tomhendt på første besøk.
Jeg bør kle meg ordentlig.
Han sa du ikke skulle bekymre deg siden han fikser det
og ba meg om å gi deg denne.
UNDERHOLDNINGSAVDELINGEN
Overskriften fenger,
men uten bilde får du ingen klikk.
Dette har null visuell appell.
Noen har visst bevis.
-Jaså? -Ja.
JOURNALIST PARK JAE-YEONG
Hei, alle sammen!
Hvem er det?
Jeg skal treffe journalist Park Jae-yeong.
Tok du opp privat lån?
-Eller kausjonerte du? -Hva?
Hadde du en affære?
Hvor er underholdningsavdelingen?
"Politikk."
"Forretninger."
Hvor er journalist Park Jae-yeong?
"Samfunn."
Hvor er han?
"Sport."
Gjem deg.
Jeg går ut.
Gjem deg.
"Underholdningsavdelingen." Der.
Hei sann.
Jeg er avdelingsleder. Hva vil du?
Måtte du finne lykke og fred i alt du gjør.
SUN JAE-GYU
Sun Jae-gyu?
Hvem er Sun Jae-gyu?
Det er meg.
Jeg skal snakke med journalist Park Jae-yeong.
Søren.
Han måtte gå tidlig av private grunner.
Da venter jeg til i morgen.
Jeg har god tid.
Jeg er ansvarlig, så du kan snakke med meg.
Så du er ansvarlig?
Jeg hørte at journalist Park
skriver en sak om Ms. Jeong Nan-hees datter.
Han kom helt til Shinsu for saken.
Jeg ville hjelpe ham.
Er det du som sitter på det fellende beviset?
Jeg misforsto nesten.
Vi tenker å slippe den i morgen.
Hva tok du med?
Er det en samtale?
En melding?
Eller enda bedre, bilder eller videoer av affæren?
Affæren…
Affæren?
Har bevis på at det ikke var noen affære.
Jøss, jeg kan ikke tro det.
Hør her.
Hvem bryr seg om en artikkel om en ikke-affære?
Folk klikker når det ser ekte ut.
Så ikke publiser saken.
Hvem er du?
Jeg?
En forelder på skolen der Ms. Yoon jobber,
og jeg dater henne.
Hvordan kom du inn?
Jeg vil vise at det som er skrevet
ikke er sant,
så intervju meg.
Kom deg ut.
Jeg er ikke interessert. Gå.
Jeg gikk gjennom artikkelen på vei hit.
Du har skrevet mye underholdende.
Du bruker spørsmålstegn i alle titler,
bruker ord som "mistanke" eller "påstått",
og får rykter til å høres ut som fakta.
Utrolig.
Vakter? Dette er underholdningsavdelingen.
Ja, underholdningsavdelingen.
Dere skal dekke kjendiser.
Hvorfor skriver dere saker om et familiemedlem som ikke er kjendis?
Er du tilbake, Park?
Hva driver du med? Få den.
Du.
VELG LYDFIL SLETT
Vent.
Slettet du opptaket?
Tror du ikke vi har opplevd dette?
Din uvitende tåpe. Du har vel sett ting et sted.
Nå som opptaket er av, hva sa du egentlig?
Sier du at vi publiserer usanne saker?
Hør her.
Vi publiserer aldri ting som ikke er fakta.
Vi unngår å slå ting fast, hinter,
og utformer saken tvetydig og subtilt,
basert på fakta.
Vi skrev aldri at det var en affære.
Vi skrev "Det er mistanke"
eller "Dette tipset kom".
Journalister går bare så langt.
Tolkningen er opp til leseren.
Ikke rart du er avdelingsleder. Du er litt av en taler.
Jeg glemte det nesten.
Ja.
Hei, Phillip.
Har du ikke lagt på?
Hva? Ble samtalen tatt opp?
Det han sa om å utforme historien vagt og subtilt, ble tatt opp.
Det han sa om å hinte til ting, ble tatt opp.
-Sa du… -Ja.
Akkurat.
Som avdelingslederen sa, jeg er en uvitende tåpe.
Jeg glemte å legge på da jeg bar blomsten.
Ha det opptaket klart.
Jae-gyu.
Advokat Choi. Ville du si noe om det rettslige?
Kom hit.
Ja, telefonen min.
Kom hit.
-Her. -Å.
Hallo.
Choi I-jun, advokat for Ms. Jeong Nan-hee
og Ms. Yoon Bom, og sjef for Choi I-jun advokatkontor.
Vedrørende hetsen mot Ms. Yoon Bom,
har vi levert et krav om en midlertidig forføyning.
Sørg for å legge ved lydopptaket som bevis.
Hvis noe publiseres før retten har avgjort det,
klager vi dere inn for Pressens Faglige Utvalg
for alle rettslige skritt,
og krever rettelse, tilsvar og erstatning.
Hvis artikkelen inneholder falsk informasjon,
vil vi vurdere anmeldelse for ærekrenkelse
i henhold til loven.
Du er visst opptatt, så det var alt.
Følg med. Si ha det.
Bra jobbet.
Bra jobbet. Ha det.
De gikk. Kom frem.
Snakk om uflaks.
En pøbel og en bedreviter dukker opp sammen.
Hva gjør vi nå?
Vi har to valg.
Enten må vi tie og gå videre,
eller så må vi kjøre på og lage kaos.
Hvordan gikk det?
Jeg møtte reporteren og la inn en begjæring om midlertidig forføyning.
Betyr det at vi kan stoppe artikkelen?
En midlertidig forføyning er et forsøk via retten på å stoppe artikkelen,
men det garanterer ikke at saken ikke kommer ut.
Hva slags lov fungerer sånn?
Hvis artikkelen publiseres,
skal offeret bare godta det?
Seriøst, dette er tåpelig.
Hvem var det?
Sun Jae-gyu?
Jae-gyu gjorde en stor innsats i dag.
Dersom artikkelen blir stoppet eller dette ender bra,
er det takket være ham.
Bare så du vet det. Jeg tar kontakt.
Hvorfor? Hva sa advokat Choi?
Si noe.
Ser du?
Alt er mulig med innsats.
Fortsett sånn.
Jeg jobbet så hardt for den prøven.
Han som pleier å være best,
han gråter nok nå,
siden du slo ham for første gang.
Hvem bryr seg om ham på en slik dag?
Hei, toppkarakter-elev.
I dag skal jeg spandere en førsteklasses entrecôte på deg!
-Mamma. -Ja?
Jeg går ut litt.
Vil du ikke ha biff? Hvor skal du?
Toppkarakter-elev!
To bagetter med biff og ost, takk.
Bruk løksaus med lite sukker.
Ja, skal bli.
Hvorfor?
Mistet du matlysten da du tapte?
Det er ikke det.
Jeg sa nei til førsteklasses kjøtt for å spise smørbrød med deg.
Hva sa du sist?
"Studier handler om utholdenhet."
"Du slår meg aldri om du bare sitter der og furter."
Er du fornøyd med førsteplass?
Jeg elsker det,
men jeg føler meg slem mot deg.
Det er fint å få skryt av foreldrene mine,
og det er herlig å se at de i klassen er misunnelige.
Men det beste?
Innsats gir resultater.
Som om verden merker det.
Se-jin.
-Hør her… -Hva er det?
Glem det.
Du er pen når du smiler.
Kom igjen.
Jeg er pen om jeg smiler eller ikke.
Hva gjør du? Spis.
Sausen er veldig god.
Greit.
Den er god.
Dere løp i ti minutter.
Ikke rart dere kommer sist med så dårlig kondis.
Mr. Jeong, jeg kom på 24. plass.
Kim Min-guk kom sist.
Akkurat nå trenger vi mat, ikke trening.
La oss spise.
Herregud,
moren din fikk utslitte håndledd av å skifte på deg, men for hva?
Ryggen hennes ble krum av å bære deg, men for hva?
Slutt.
Hvorfor nevner du mamma?
Fordi karakterene deres er verre enn Han-gyuls,
og han svarte tre på alt.
Svarte han tre på alt?
Da burde han være i trøbbel.
-Hvorfor får vi kjeft? -Nemlig.
Drittunger, hvor skal dere?
La oss gå sammen!
Hva var det?
Sun Han-gyul.
Valgte du nummer tre på alt?
Er det sant?
Se-jin.
Saken er…
-La meg forklare… -På grunn av meg?
Var det på grunn av meg?
Hvis du sover, greit.
Hvis ikke, hør.
Angående Ms. Bom,
jeg ordner alt det juridiske, ikke tenk på det.
Angående det jeg sa
foran Ms. Jeong…
Jeg mente det ikke.
Vennskap betyr vel ingenting for deg,
akkurat som luften du knapt merker.
Men…
…for meg…
…var du…
…min eneste venn.
For å akseptere
at min beste venn stjal pengene mine og stakk,
måtte jeg overbevise meg selv
om at det var du som tente på huset.
Bare slik kunne jeg hate deg, og bare slik
ble sviket ditt forståelig.
Sa du "svik"?
Sov du ikke?
Jeg sviktet deg ikke. Du gjorde det.
Jeg?
Den kvelden
da jeg løp ut av det brennende huset…
…dro jeg rett til deg.
Alt gikk i svart, og jeg kunne ikke tenke på annet enn deg.
Sun Jae-gyu?
Du har vært sent ute hver dag i det siste.
Jeg hørte at du har hengt med den gutten.
Faren hans er alkoholiker,
og hans eneste søster har et barn uten far.
Herregud.
Når jeg tenker over det, sa du vel at du ikke trenger bil…
Han er ikke vennen min.
Hvorfor henge med en sånn gutt?
Det er jeg for god til.
Jeg syntes synd på ham,
det er alt.
-Ikke sant? -Så klart.
For å gjøre skolen lettere,
må jeg bli venn med de folka.
Han er ikke vennen min,
så slapp av.
-Kom igjen. -La oss dra.
Ikke vennen min.
Jeg syntes synd på ham.
Det er alt.
Pengene jeg stjal, kom til god nytte.
Jeg fikset husly
og fulgte Han-gyul til legen når han var syk.
Jeg jobbet knallhardt
for å ikke virke patetisk.
Så du aldri skulle snakke sånn igjen
om vi møttes,
jeg holdt meg for meg selv og levde kun for Han-gyul
og for å tjene penger.
Jøss.
Endelig en unnskyldning.
Hva?
Da var jeg vennen din også,
hvis det gjorde så vondt å høre at vi ikke var venner at du stakk av.
Spiller det noen rolle nå?
Ja.
Om du brukte pengene på studier eller på å oppdra Han-gyul,
var det greit, bare du fant en vei videre.
Jeg hadde jo uansett spart de pengene til deg,
men da hadde jeg ikke noe annet valg enn å få pengene fra faren min.
Drittslengingen var verdt det,
bare jeg fikk de pengene.
Jeg hadde gjort
det utallige ganger, uten å nøle.
Sjefen er her.
Giv akt!
Seier!
På stedet hvil!
Alt klart på vakt!
-Velkommen tilbake! -Sjef!
På stedet hvil!
Hvorfor her?
Bli hos henne.
Denne kvelden blir ikke enkel
for Ms. Bom.
-Hva med deg? -Jeg må besøke noen
som sikkert sliter uten meg i kveld.
Favorittskuespilleren min, Jeong Nan-hee.
Samme det.
Behold denne.
Ha det.
Passer den meg?
Min lille baby.
Bom-sik, ventet du på meg?
Gikk det bra?
Tja…
Jeg var trygg med jiujitsu-folka her.
Gikk det bra med deg også?
Jøss.
Jeg var på bygda, så jeg aner ikke.
Vi dro til det selskapet og snakket med journalisten.
Det skal visst mye til
for å stanse en artikkel juridisk.
Takk for at du gjorde et forsøk.
Det er mulig
at artikkelen er ute i morgen.
Perfekt.
La oss døgne og ha det gøy, alle tre!
La morgendagen vente.
La oss ta igjen det forsømte og spise hva vi vil,
og bare ha det gøy.
Greit.
Bom-sik, hvor skal vi?
Bom-sik er så skjønn.
Bom-sik har lange bein.
"Bom-sik har lange bein."
Du er flink.
Bom-sik er en tøffing.
Fuktighet, perfekt.
Fordøyelsen er god. Han er frisk.
Du er flink.
-Bom-sik, kan du snu deg? -Sånn ja.
-Flink gutt. -Bra jobbet.
Bom-sik, snudde du deg?
Du er et geni, Bom-sik.
Den er rett der.
Jøss.
Herregud! Vår Bom-sik er et geni.
Jøss, flink gutt.
Elsker du det?
Bom-sik.
Del nøyaktig på midten.
Jøss.
Nå skal det i panna.
Greit.
Ha matolje i den varme panna.
To runder med klokka.
Ha i vårløken.
Inn med den.
La den bli litt sprø.
Bland det godt sammen.
La meg prøve.
-Hva? -Jeg vil prøve.
Vent litt.
La meg prøve igjen.
Vent litt.
Herregud, glem det.
Sett deg ned. Det er lettere hvis du sitter stille.
Vær så god.
Takk for maten.
Hva synes du?
Smaker som yukgaejang, ikke sant?
Den var kjempegod. Mye bedre enn ferdigkjøpt.
Ja, spis opp.
Knallgodt.
Bom-sik, sånn ja.
Vil du leke mer?
Hva tenker du på?
Mamma.
MAMMA
Hallo?
Ikke legg på, bare hør.
Slå av telefonen nå.
Ikke søk, ikke tekst. Ikke les kommentarene.
Det vil føles mer urettferdig
enn du tror.
Én fornærmelse stikker dypere
enn hundre støttende ord.
Og den fornærmelsen
vil spise deg opp innvendig.
Uansett, stå rakrygget.
Du må spise selv om du ikke har matlyst.
Tygg på noe, selv om du er uvel.
I natt får du sikkert ikke sove et sekund.
I slike øyeblikk hjelper det å ha noen der, så man ikke blir gal.
Be den Sun Jae-gyu-fyren
om å være hos deg hvis du trenger det.
Om du bare kom fra en helt vanlig familie.
At du av alle skulle få en mor som meg.
Jeg legger på.
Nå skjønner jeg…
Mamma må ha hatt slike netter hele tiden.
Jeg får ikke sove.
Jeg skal leke med Bom-sik.
Ms. Bom, prøv å sove, som moren din sa.
I morgen
kan det bli en lang dag.
Bestemor.
Se her.
Hva i all verden står det?
Det står at når Ms. Bom var i Seoul…
-Ble Ms. Bom involvert i dette? -Seriøst?
"En affære med en forelder"?
Kona hans stormet inn i klassen og slo henne?
Herregud.
Hva er det?
Skuespillerinne Jeong Nan-hees datter?
Jeong Nan-hee?
Mener du den kjente dama på TV?
Jeg ser ikke ansiktet hennes.
Hva er det?
Har dere sett Ms. Bom i dag?
Nei.
Ikke jeg.
Ms. Bom.
Bom…
Som lærer, er jeg veldig flau.
Selv om dere ikke tror meg, får jeg ikke gjort noe.
Håper dere gjør det.
Beklager, mamma. Hør på meg, er du snill.
Ms. Bom og jeg skal til Seoul.
Er tiden inne?
Det du gjør nå er vågalt.
Det er siste kvelden. Skader det å være litt vågale?
Noe glitrende.
Sun Jae-gyu!
Mr. Sun?
Er du her, Ms. Bom?
Tekst: Erling