NEW YORK, NY STUDIOURILE ELECTRIC LADY, 2023
Mulțumesc.
Consider că a compune muzică este o formă de terapie.
HUDSON, NY STUDIOUL LONG POND, 2023
Scuze.
Fiecare înregistrare reprezintă ceva diferit.
În albumul Tortured Poets am decantat…
tot… Toate relele pe care le-am trăit în ultimii doi ani.
A fost o perioadă dificilă din viața mea, deci melodiile oglindesc asta.
- Ăsta e sfârșitul. - Da.
Fiindcă ai impresia că o să mor.
Simțeam că mi-am pierdut individualitatea,
că eram ca un conglomerat pe care nu-l mai vedea nimeni ca pe un om adevărat,
mai ales bărbații cu care ieșeam.
Și spuneam mereu: „Nu funcționează nimic.
„Absolut nimic…
„Nu e nimeni pentru mine pe lumea asta.”
EPISODUL PATRU
Cabinele astea din culise sunt uriașe.
Pentru că sunt vestiarele fotbaliștilor.
- Întregul… - Sunt proiectate pentru 53 de oameni.
A fost prima oară când a auzit de Travis Kelce,
dar nu știa cine e.
Verișoarele mele făceau poze…
cu un vestiar.
Habar nu aveam.
N-am știut.
- Vrei să povestesc eu? - Da.
Dacă vrei să povestești tu, ar trebui s-o faci.
Vrea să povestească.
Da, mi se pare o poveste mișto.
- Mamă, spune povestea! - Bine.
- Te rog, zi povestea! - Bine, dacă insiști.
Apropo de Taylor Swift,
știu că ai fost la concertul ei. Cum a fost?
26 IULIE 2023
Păi, am fost dezamăgit
că nu vorbește înainte sau după concerte,
pentru că trebuie să-și menajeze vocea pentru cele 44 de piese pe care le cântă.
Așa că mi-a părut rău că n-am apucat să-i dau
brățara pe care o făcusem pentru ea.
- I-ai făcut o brățară? - Da.
Sunt brățările prieteniei
și am primit câteva la concert,
dar am vrut să-i dau una lui Taylor Swift cu numărul meu.
Deci, da.
Numărul 87 de pe tricou sau numărul tău de telefon?
Știi bine care număr.
Așa că…
Mă uitam la titlurile din presă și căutam pe internet
și am văzut că a venit un tip la concertul tău
cu o brățară a prieteniei și că voia să te cunoască.
Așa că am sunat-o pe verișoara mea Robin, expertă în echipa Kansas City Chiefs,
și i-am spus:
„Povestește-mi despre acest Travis Kelce!”
Și mi-a zis: „Doamne! E cel mai drăguț tip!
„Și știi ceva?
„Își iubește mama cu adevărat.”
La care eu…
Apoi am spus: „Cum naiba o s-o fac
„să-l cunoască?”
Nu mă văzusem cu niciun sportiv până atunci, pentru că eu nu fac sport.
Mereu mă gândeam că n-avem ce vorbi.
Și tu m-ai sunat și mi-ai spus pe un ton anume:
„Auzi, știu că n-o să reacționezi bine,
- …„dar e un tip…” - „E foarte drăguț.”
Ai spus ceva care sugera:
„Trebuie să începi să faci ceva diferit.”
A fost de o sinceritate pură.
Mi s-a părut cel mai drăguț lucru că a venit la concertul tău.
- Da. - Ți-a oferit ceva din lumea ta.
- Da. - Mi s-a părut ceva foarte însemnat.
- Deci… - Da.
Mi s-a părut drăguț. Și mi-a plăcut.
La prima noastră întâlnire a trebuit să-mi explice ce e fotbalul.
L-a comparat cu un joc de șah violent,
ceea ce m-a ajutat să înțeleg
că e ca un joc de șah sprinten și furios.
După care am devenit obsedată de el
și, prin urmare, am devenit obsedată să învăț despre fotbal.
- Da. - Surpriza vieții mele.
Da.
Acum știu lista jucătorilor accidentați.
Știu cine are antrenamente restrictive azi la echipa 49ers.
Întrebam: „Ce înseamnă? Ce presupune accidentarea?
„Ruptură de tendon ahilean sau doar o întindere?”
Au mai rămas patru zile
până când New Orleansul va fi plin de sclipici și brățări ale prieteniei,
marcând sosirea lui Taylor Swift.
Se adună tot mai mulți Swifties.
Autoritățile și forțele de ordine văd acest weekend
ca pe un exercițiu înainte de organizarea Super Bowlului.
În curând, cea mai mare vedetă pop o să țină trei concerte cu casa închisă.
Astăzi începe Taylor Mania.
E prima seară a The Eras Tour la New Orleans.
Uite, astea sunt de la Travis.
Sunt atât de frumoase!
Îmi place că nu mai trebuie să se semneze.
Mai avem doar câteva concerte.
Am hotărât ca la primul din New Orleans
să avem câțiva dansatori suplinitori.
Dansatorii suplinitori sunt cei care execută coregrafia altor colegi.
Așa că azi am avut repetiția generală,
să ne asigurăm că stăpânesc coregrafia și să avem coerență scenică.
E bine, oameni buni. Minunat!
Cum a fost? S-a auzit bine muzica?
- Da. - Toată lumea își știe rolul pe scenă?
- Da. - Da.
Nu-ți vine să crezi cât de talentați sunt acești dansatori.
Ceilalți dansatori își pot substitui colegii
și pot să execute coregrafia și sincronizarea la perfecție.
Nu înțeleg cum pot să-și vadă de rolul lor,
dar să fie capabili și să-și suplinească orice coleg.
E incredibil.
Cine nu e în „…Ready for It?”
sau care nu e rezervă pentru „…Ready for It?” se poate duce în vestiar.
Și am vrut să exersăm diverse situații neprevăzute.
- Fata mea! - Da.
Și am spus în glumă…
DANSATOR
…„Doamne! Asta o să fie printre ultimele ocazii
„pe care o să le am ca să dansez pe «…Ready for It?»”
M-a auzit și m-a întrebat: „Vrei s-o faci?”
Toți dansatorii îndrăgesc piesa „…Ready for It?”
Mai ales Whyley, și băieții au implorat să danseze pe ea.
Din păcate pentru mine, în coregrafia piesei sunt prevăzute doar femei.
Țin minte că am fost martor la crearea ei
și am trăit o gelozie continuă.
Întregul turneu.
- Da. Superb! - Hei!
Acea piesă i se potrivește mănușă lui Whyley.
Strălucește când interpretează acea coregrafie.
Celălalt braț, Why!
Îmi place să dau din păr.
Îmi place să interpretez diverse roluri pe scenă.
Îmi place mult să dansez
și să fac mișcări mișto pe muzică mișto.
Răsucește! Superb! Frumos! Piciorul stâng.
Sentimentul provocat de melodie și de versuri…
E o piesă colosală.
Deci, încă de la început, a fost numărul meu preferat.
…încrucișezi…
Apoi, Why, întinzi piciorul ăsta imediat.
Te apleci. Te ridici. Asta e.
Și cred, Why…
Încă trebuie să-i întreb pe Taylor și pe manageri dacă e în regulă,
pentru că, de obicei, acesta e un număr doar cu dansatoare.
O să încerce costumul meu, să vedem dacă îi vine.
Și, dacă se potrivește, mi-ar plăcea s-o facă Whyley,
pentru că e foarte pasionat de acest dans.
Bine, Why!
- Frumos! Bravo, Why! - Mulțumesc frumos.
- Arăți minunat. - Mulțumesc.
Mulțumesc tuturor.
În acest turneu…
nu încercăm să facem afirmații legate de gen,
pur și simplu nu avem niciun fel de restricții.
Avem tipi pe tocuri și în bodyuri mulate
și nu ne batem capul prea mult cu asta.
Dacă ne uităm la „Look What You Made Me Do”,
sunt și femei, și bărbați îmbrăcați în fostele mele costume.
Nu stăm să analizăm prea mult.
Și cred această abordare e printre cele mai distractive lucruri
din acest turneu.
Unele lucruri sunt gestionate la sânge,
dar permitem ca spontaneitatea individuală să se reflecte natural
când vine vorba de interpreți și de expresia dansatorilor.
Whyley e formidabil.
Face asta de foarte mulți ani. E veterinar.
Ar fi minunat pentru el să danseze în seara asta.
- Pentru o clipă… - Eu o să fiu în public.
- Soro! - Soro!
Da! Arată-le…
Așa, fată!
Câștigătorul primește tot.
Da, îmi place mult…
Sheila.
Vreau… Trebuie să văd.
Arată ca cel din film.
Știți că nu ies nicăieri fără machiaj.
Cum e atât de… Da. A intrat. Asta e, nu?
Da.
Whyley a intrat ușor în costumul meu. Depinde de Taylor dacă Why dansează azi.
Ea are ultimul cuvânt.
Se duc la meci.
- Da. - La meciul de luni seară.
Deci visul lui Whyley e să interpreteze „…Ready for It?”
Amanda o să ia…
Cum adică?
Vrea să danseze pe „…Ready for It?”
Bine.
Amanda mi-a trimis acest clip.
- Are costum? - Da, azi vrea să fie dansatorul supleant.
Da! Asta e…
Este… Da…
A intrat în costumul Amandei?
Da, așa cred.
Da. Sută la sută. E uimitor.
Nu. Oprește-te!
Nu!
Mi se pare că instalarea memoriei musculare e primul pas
către atrofia cerebrală.
De asta iubesc setul meu acustic.
Îmi place mult să vin cu soluții creative seară de seară.
Mă pregătesc mereu pentru momentul acustic,
pentru că…
nu vreau să improvizez.
Vreau să se simtă un anumit nivel de calitate.
N-o să ies niciodată pe scenă și să zic:
„O să încerc ceva, văd eu ce.”
Trebuie să aibă o intenție și să fie bine executat.
Mereu există un moment pentru care sunt ceva mai slab pregătită,
pentru că exersez de câteva ori în cabină,
după care trebuie să-l interpretez pe scena stadionului.
Deci mereu e o oarecare doză
de emoție și anticipare:
„Să nu uiți versurile!
„Să nu uiți că melodia asta se continuă cu asta!”
Dar intervine și un element de detaliu în acest proces.
Au fost clipe în acest turneu în care turneul era singurul lucru
care îmi mai dădea un sens în viață.
Dar n-au existat momente în care să spun
că vreau să renunț la turneu pentru că e foarte dificil.
Nu, viața mea personală era dificilă.
Am trecut prin două despărțiri în prima jumătate a turneului,
iar asta înseamnă multe despărțiri.
Spectacolul mi-a oferit un scop,
iar asta mă ridica din pat dimineața.
Deci…
nu turneul a fost greul din viața mea.
Turneul mi-a permis să găsesc un scop
mai presus de rahaturile care se întâmplau în viața mea.
Bărbații te dezamăgesc. The Eras Tour nu te dezamăgește niciodată.
Să știi…
- Nu? - …că parcă relatează povestea…
- E foarte tare! - …cum… E foarte diferit și…
…când v-ați cunoscut.
Despre cine vorbim acum?
Despre Travis, iubitul tău.
- Despre asta… - Eu mă refer…
Ăsta e despre… Astea-s două melodii despre despărțire.
- „Hits Different” e de despărțire. - Știu.
- Dar e… - E despre…
Eu ascult părțile frumoase.
Dar mă bucur că tu ai înțeles asta,
căci o interpretez altfel.
Persoana trece printr-o despărțire urâtă,
spune că nu poate continua, dar reușește.
Apoi se mută într-un oraș mare și se regăsește.
Presupun.
- Deci ăsta e pentru turneu? - Nu-i vine să creadă
că nu trebuie să mă convingă să fiu îndrăgostită de persoana potrivită.
Asta e ușoară.
Mai ai nevoie de mine? M-au chemat acolo.
Bine. Asta am avut să-ți arăt.
- Bine. Te iubesc. - Mersi mult.
- Micuța mea amuletă norocoasă. - Pa!
Pa!
Ce a adus Travis turneului?
În primul rând, a urcat pe scenă în acest turneu.
A fost printre cele mai amuzante momente pe care mi le amintesc.
Cum s-o spun? Travis este…
E genul de tip care acceptă toate provocările în viață.
Vrei să fii în centru, la mijloc?
în fața sau în spatele spațiului?
- Preiei tu inițiativa. - Bun!
Fac ce vrei tu.
E dispus să facă orice.
Și, când am compus momentul artistic pentru „I Can Do It With A Broken Heart”,
pentru care am avut ideea dramatică în care sunt un soldat pe câmpul de luptă,
rănită mortal și mă sting pe scenă cântând,
după care a urmat o scenetă,
o combinație de cabaret dramatic și vodevil,
în care trebuie să mă pun imediat pe picioare ca să joc,
am zis: „Ăsta e fix genul de spectacol dramatic
„pe care încerc să-l transmit în turneu.”
Dar țin minte că mă gândeam la scenetă și îmi ziceam:
„Dacă ar fi să-l includ pe Travis în spectacol,
„cred că acesta ar fi momentul.”
Dar evident că nu aveam de gând să-i sugerez asta, pentru că…
nu vrei să sperii omul.
- Da, ea trebuie să fie… - Da.
- …cu capul în stânga. - Da.
Nu-mi amintesc cum a venit vorba.
Cred că ne imaginam în glumă cum ar fi să facă asta,
să urce pe scenă cu Kam.
Și a devenit evident că el nu glumea.
Și l-am întrebat: „Stai așa, chiar ai face asta?”
Da.
E mai ușor acolo.
- Da. Și putem să fugim… - Și el a zis:
„Da, ar fi extrem de amuzant.”
Haide, trezește-te!
Am spus: „Dacă vorbești serios, îți trimit măsurile la garderobă
„și o să-ți facă rost de un smoching. Pe bune?”
Și a zis: „Pune-mă pe listă! Mă bag.”
Felul în care se trezește la viață
în lumina reflectoarelor…
Oamenii vorbesc mereu despre asta.
Spun: „Nimic nu e prea mult pentru Travis.”
„Luminile nu-s prea puternice.”
Ca jucător, cred că poate
să încetinească timpul în cele mai stresante momente,
și exact asta am văzut pe scenă.
A urcat pe scenă
și a fost cel mai fermecător și încântător artist
alături de care ai putea interpreta.
Instinctul lui… E captivant într-un mod magic.
Chiar e unul dintre cei mai fericiți oameni pe care i-am cunoscut,
și ador acest lucru.
A venit la pachet cu foarte multă fericire
și cred că asta face în cercurile lui sociale.
Aduce foarte multă fericire în jur.
Iar acea seară a adus foarte multă fericire multor fani.
A fost foarte amuzant.
Pot să spun cu siguranță că a fost…
cea mai gălăgioasă seară din The Eras Tour.
Da, ce-i asta?
- Nu, e… - Nu, nu e așa.
Stai, unde e…
Ești lângă mine…
Ea schimbă, dar face asta prin stânga.
Lucrul care m-a făcut să mă îndrăgostesc de dans…
În timpul copilăriei mele din Hawaii, nu eram un băiat localnic tipic masculin.
Simțeam că nu-mi găsesc locul nicăieri.
Am găsit dansul
sau dansul m-a găsit pe mine la șapte ani și jumătate.
A plantat în mine sămânța pasiunii care nu știam că va înflori
și se va transforma în ceva care mă va ajuta
în viață până acum.
Mi-a oferit un puternic sentiment de încredere,
putere, apartenență și scop.
În anul 2007, când am intrat în această industrie,
trebuia să te încadrezi într-un anumit stereotip.
„Dansatorii trebuie să arate așa, să danseze așa.”
„Dansatoarele să arate așa, să danseze așa.”
Îmi place să dansez pe coregrafiile masculine.
Dar îmi place să dansez și pe cele feminine, îmi place să le combin.
Mi s-a spus mereu: „Whyley, ești grozav, dar dai prea mult din păr.”
Sau: „Ești prea feminin.”
Am îndurat asta la mai multe joburi,
să mi se ia la rost înfățișarea.
La acest job nu mi-a spus nimeni că trebuie să fiu musculos.
Taylor nu m-a pus niciodată să mă tund.
În fiecare seară mă machiez diferit la ochi.
Am dansat la aproape 150 de concerte, și Taylor n-a spus niciodată:
„Whyley, te rog, trebuie să încetezi.”
Nu mi s-a cerut să fiu altfel decât sunt pe scenă cu ea,
iar acest lucru e valabil și pentru toți colegii mei.
Și poate părea insignifiant,
dar, din perspectiva unui dansator căruia i s-a spus să se schimbe,
să-și cenzureze imaginea timp de aproape 20 de ani,
e printre cele mai prețioase lucruri pentru mine.
Este un sentiment care te validează,
atât de plin de iubire!
Îți umple sufletul și e foarte distractiv.
Cu atitudine…
Why, ar trebui să repeți tot numărul,
căci dansezi în seara asta.
Whyley, ca dansator și interpret,
poate să dea frâu liber acelei laturi sexy și feminine din interiorul său.
A fost ceva inedit că Whyley a vrut să apară
în „…Ready for It?”
Așa că am spus: „Bineînțeles!”
Sunt complet pregătit pentru asta.
Să-i dăm bice!
Fă-o pentru gay!
O să fac diversiune în care voi cânta…
O să cânt un refren din melodia ei. Publicul o să zică:
„Ce? Ce se întâmplă?”
Apoi mă opresc și o să am un moment la telefon,
pe care ți-l prezint acum.
Și o să zic:
„Mi-a rămas melodia asta în minte
„de vreo șase luni.
„O cunoașteți
„pe Sabrina Carpenter? Îi știți albumul? E foarte reușit.”
Prietena mea Sabrina vine azi.
Ea a cântat în deschidere la The Eras Tour în America de Sud și Australia,
așa că a fost în turneu cu noi acum șase luni.
Dar, de atunci, cariera ei a luat avânt.
A lansat cea mai mare piesă a anului.
Albumul a ocupat…
- Bună! - …primul loc în topuri
de la lansare.
Biletele pentru turneul său
s-au epuizat în două secunde.
Este scenariul de vis pentru evoluția carierei unui artist.
Ies pe scenă, încep momentul acustic și zic:
„Dacă știți versurile, cântați cu mine!
„Simt că nu-mi iese din minte
„dacă nu cânt piesa.
„Bine? Așa că încerc să…
„Fiți alături de mine, da?”
Deunăzi, Erica a spus:
„Sabrina vrea să vină la concertul din New Orleans.”
M-am uitat la programul ei.
Avea concert cu o zi înainte, și altul, a doua zi, în state diferite
Și am spus: „Nu fac abuz de minori să-i cer
„să cânte în ziua ei liberă?”
Știu că are 25 de ani, dar totuși.
Și publicul o s-o ia razna.
O să zică: „De ce a făcut asta?”
„Se întâmplă ceva.” Și apoi…
Și o să se înghiontească, o să spună: „Nu! E imposibil…
„Sabrina n-are cum să fie aici!” O să fie un moment
- …demențial. - O să fie drăguț.
Sau aș putea…
…și poți să începi să cânți când vrei,
căci e aceeași succesiune de acorduri.
- Și o să încep cu refrenul. - Da.
Te iubesc. Bine.
- Sau… - Da. Cântă… Cântă acordurile!
Te vreau pe scenă un mileniu.
- Deci o să aștept… - Și apoi… Nu e…
Bine.
Și o să zic: „Pot să cânt eu strofa?”
„Te las să cânți tu.”
„Vreau să cânt cu disperare.”
„Bine. O să cânte Taylor.”
„O să cânt.”
O să zic: „Știi ce vreau să fac în continuare?
„Vreau să… Din moment ce ești aici…”
Să cântăm mai sus?
Vrei să…
Nu știu dacă vreau să…
Apropo, nimeni n-o să audă nimic, pentru că oamenii o să…
- Știu… - „Te rog!”
Oamenii o s-o ia razna.
Bun. M-am simțit ca o proastă.
Când mi-ai trimis prima versiune,
care a fost genială,
nu mi-am dat seama că versul cu „cafeaua la pachet”…
- Cafea la pachet… - …se potrivește cu „Espresso”
până nu eram deja pe drum spre stadion și mi-am zis:
„E atât de deșteaptă!”
Da, ăla a fost momentul meu de blondină.
Mi-a luat o zi.
Nu. Dar care erau șansele să aibă același ritm…
- Știu. - …și tonalitate?
- Așa că o să primesc un telefon… - Oprește-te!
…pe care îl pun de difuzor,
îl apropii de microfon și o să te sun.
Iar tu o să fii sub scenă, cu un telefon…
- Oprește-te! - …și o să zici…
- Bună! - …„Bună” sau…
O să zic „Hei!” într-un fel. Cum răspund eu.
Și eu o să spun… „Soro, cânt pe scenă acum.”
„Nu ești la concert acum?”
- Da! - „Nu ești pe scenă, la concert?
„Te urmăresc live chiar acum. Ce ciudat!”
Sau: „Nu susții un concert acum la New Orleans?”
O să zic: „Da, apropo,
„tocmai am interpretat un refren din «Espresso»,
„iar publicul a cântat atât de tare, încât a trebuit să te sun și să-ți zic.”
Cât de tare! Dumnezeule!
- Pe bune? - Ce faci?
De ce nu ești aici, cu noi? Ce faci acum?
Evident… Sunt într-un roller-coaster.
Sunt undeva unde toată lumea țipă extrem de tare.
Mi-aș dori să fiu și eu acolo.
Știu, e ciudat. Și eu sunt undeva unde lumea țipă extrem de tare.
Ciudat!
Fii atentă, Sabrina,
poți să cobori din roller-coaster,
să pui niște haine pe tine
și să vii repede pe stadion?
Măi să fie!
Cât timp…
Cam cât timp crezi că ți-ar lua?
Cred că mi-ar lua cam cinci secunde.
Bine, pe curând! Te iubesc, pa!
Sabrina e o apariție fulgerătoare.
E atât de deșteaptă! Știe exact cum să distreze publicul
așa cum își dorește, în momentul respectiv.
S-a luptat cu ea însăși pentru primul loc în topuri toată vara.
Și, când vezi asta, parcă zici: „Hai!
„Zboară mai sus!”
Și e și mai tare când o asemenea persoană se întoarce
și ne binecuvântează cu magia sa.
Hai, fată!
Da, Whyley!
A sosit timpul!
- Am emoții. - E timpul!
Trebuie să spun că acest job e destul de înspăimântător.
Din cauza amplorii sale.
Ești privit de atât de mulți oameni!
Dansăm seară de seară la concerte cu aproape 100.000 de spectatori.
Nu pot să cred că se întâmplă asta. Sunt uluit!
Dacă mă gândesc prea mult la însemnătatea acestui turneu
și la ce impact enorm are,
mă cuprind anxietatea și frica.
Prea gălăgios.
Se întâmplă.
- Haide! - Să-i dăm bătaie!
Vreau doar să o reprezint cum se cuvine pe Taylor.
În această meserie, noi suntem imaginea ei.
Vreau doar să-i duc mai departe mesajul.
Și vreau să îmi pun amprenta de integritate.
Când mi-a fost dată această ocazie de însăși Taylor…
m-am simțit atât de onorat…
M-am simțit atât de onorat că e dispusă să facă asta
și c-a avut încredere în mine să suplinesc o dansatoare atât de din scurt.
Dar sunt și mai onorat că pot să fiu pe aceeași scenă cu cineva…
care mă înțelege.
Și nu doar că mă înțelege, ci mă și apreciază.
S-a uitat în stânga la mine.
„Ești pregătit?” Și avea un zâmbet larg pe față
și strălucire în ochi.
Nu se întâmplă prea des ca un dansator
să suplinească o dansatoare
și să i se permită să se desfășoare cât de mult vrea în acel rol.
Vreau să fiu acel exemplu pentru oricine,
pentru orice persoană, fie că e bărbat, femeie, nonbinar,
vreau să fie înțeleși așa cum Taylor m-a înțeles pe mine.
Nu pot să cred că întreaga activitate din orașe
s-a reorientat în jurul fanilor
care soseau pentru concerte.
Mi se pare uluitor.
BUN-VENIT LA SWIFT CITY
Cu siguranță avem un scut protector, o bulă,
în care trăim un eveniment minunat…
DANSATOR
…și plin de fericire, pe care îl putem împărtăși.
POȚI SĂ-MI DAI DE BĂUT CHAMPAGNE PROBLEMS
Oamenii trăiesc această experiență specială,
în care cântă, dansează
și ascultă piese cu care unii au copilărit.
Unii oameni abia își trăiesc prima iubire
și au ocazia să se bucure de acest moment
de neuitat.
DANSATOARE
Cred că acest turneu promovează energia pozitivă.
Nu contează cine ești sau ce vârstă ai.
Consider că acesta e un alt fel de turneu.
Bunătatea ei și bucuria adusă la locul de muncă…
DANSATOR
…sunt fără precedent, iar asta ne molipsește pe toți.
Gracie a scris: „Știu că ești înaltă,
„dar fii atentă la asta!”
Era imaginea mea pe un hotel, de un milion de metri înălțime.
Aveam o glumă, și de aceea am compus „Anti-Hero”.
Spuneam că sunt o femeie de 178 cm
urmărită de umbra unui monstru
de 150 de metri înălțime.
Iar acest monstru dărâmă clădiri
și…
provoacă haos. Și…
faptul că apar pe un hotel, la dimensiunea aia,
am zis: „Cam așa se simte uneori.”
Avem trei seri de concert în Indianapolis.
Și va fi ultima reprezentație a The Eras Tour în America.
Se ține cu cinci zile înainte de alegerile prezidențiale.
Eu pot să le ofer oamenilor o portiță de scăpare.
Timp de trei ore și jumătate, n-ar trebui să ne deranjeze nimic
și nici n-o s-o facă.
Mă bucur că voi fi dat
100% spirit feminin,
și speranță, și încredere, și efort susținut, pentru că…
ăsta e rolul meu.
Deci pot să-i spun lui Trav că pot să-l las să stea
câteva luni cu familia mea?
Da, mi se pare o idee grozavă.
Pot să stea cât vor.
Bine, o să-i spun despre tot grupul sau cu cine vine.
Ce melodii sunt azi?
Păi, mă gândeam
să cânt „The Prophecy” cu „This Love”.
Și „Maroon” cu „Cowboy Like Me”.
Sună uimitor.
Relațiile în turneu au reprezentat mereu
o mare dificultate pentru mine, pentru că întotdeauna aveam senzația
că turneul afecta relația.
Cumva, nu reușeam să le fac pe amândouă
și să simt că le acord atenția cuvenită în același timp.
Chiar dacă încercam la nesfârșit.
Cumva, a avut loc o schimbare de dinamică cu Travis,
deoarece e șocant câte similarități avem în ceea ce privește joburile noastre
și viziunea pe care o avem asupra lor, dar și cum ne vedem unul pe celălalt.
Amândoi avem joburi la care trebuie să ieșim pe stadioane NFL
și să încântăm publicul timp de trei ore și jumătate,
deși al lui e considerabil mai violent decât al meu,
dar el nu poartă tocuri.
Dar e pasiunea noastră,
ne-am dorit asta de când eram mici.
Deci nu cred că m-am gândit vreodată că o să cunosc
un tip care să aibă aceeași traiectorie.
Acolo.
Travis e ținut de trei tipi.
Da, pentru că e special.
FIZIOTERAPEUT
Și mi-am dat seama că,
alături de persoana potrivită,
cele două pasiuni pot coexista și chiar se impulsionează una pe cealaltă.
Da! Doamne!
- Da! - Da!
Primul.
Dumnezeule!
Doamne!
Da! Ce rapid a fost!
- E la pământ. - A fost frumos.
Doamne, este…
Haide!
În cele din urmă, ne place să ne încurajăm reciproc.
E tare!
E atât de ciudat să fiu pe scenă
și să văd mii
de tricouri cu Kansas City Chiefs' 87.
Dacă mi-ai fi arătat
cum o să arate publicul într-un an,
înainte să fi venit în viața mea,
aș fi întrebat: „De ce sunt atât de multe tricouri de fotbal?”
Se poate observa o diferență clară în felul în care arată publicul.
Pe cuvânt, cred că o persoană din 12 poartă acel tricou.
Fanii îl adoră pe Travis
fiindcă am impresia că simt că și el îi iubește pe ei.
Cumva, el iubește pe toată lumea.
Travis e foarte obișnuit cu ideea de viață grandioasă,
fiindcă deja o trăiește.
Și nu e ceva ce face fără tragere de inimă, ci se simte în largul lui.
Cred că e felul în care se poartă cu mine.
E foarte clar.
Și cred că e unul dintre motivele pentru care fanii îl adoră,
pentru că merită asta.
E un tip adorabil.
Tay-Tay!
- Da! - Da!
Toată lumea la bord!
Ai grijă la cap!
În primul rând, dacă mi-ai fi spus
că cea mai semnificativă relație a mea
urma să înceapă cu un bărbat care s-a ofticat
că n-am vrut să-l cunosc,
mi s-ar fi părut incredibil.
Incredibil.
A fost atât de distractiv! Foarte distractiv.
Subtitrarea: Valeriu Cosa