Köszönöm!
Biztos vagyok benne, hogy a zeneszerzés egyfajta terápia.
Bocsi!
Minden album valami mást képvisel.
A Tortured Poets lemez olyan, mint egy megtisztulás,
kipucol mindent, minden rosszat, amit az elmúlt két évben éreztem.
Nehéz időszak volt számomra, szóval a dalok is ezt tükrözik.
- Ez a vége. - Igen.
Úgy hangzik, mintha meghalnék.
Olyan, mintha nem is ember lennék.
Hanem csak egy brand, amit senki sem lát embernek,
főleg nem a pasik, akikkel randiznék.
És mindvégig az volt bennem, hogy semmi sem működik.
Semmi…
Senki sincs számomra a világon.
Hatalmasak ezek az öltözőszobák.
Mert a focicsapat öltözői.
- Egész… - És ők 53-an vannak.
Most hallotta először Travis Kelce nevét,
nem tudta, hogy ki ő.
Az unokatesóim lefényképezkedtek
az egyik öltözőszekrénnyel.
Nem tudtuk.
Tényleg nem.
- Elmeséljem a sztorit? - Igen.
Ha el szeretnéd mesélni, akkor csak rajta!
El akarja mesélni.
Igen, mert nagyon jó sztori.
- Jó, anya, meséld el! - Oké.
- Kérlek! - Oké, ha nagyon akarjátok.
Taylor Swiftet illetően:
elmentél a koncertjére. Milyen volt?
2023. JÚLIUS 26.
Kicsit csalódott voltam,
hogy nem beszél a koncertek előtt és után,
mert kímélnie kell a hangszálait a 44 dalhoz, amit elénekel.
Szopacs volt, hogy nem tudtam átadni
a karkötőt, amit neki készítettem.
- Csináltál neki karkötőt? - Igen.
Barátságkarkötő volt,
a koncerten sokfélét kaptam,
és én is akartam adni neki egyet, rajta a számommal.
Úgy bizony. Igen.
A 87-es mezszámoddal, vagy a telefonszámoddal?
Tudod a választ.
Szóval aztán…
Szörföztem kicsit az interneten, nézegettem a címlapokat,
és láttam, hogy ez a srác eljött a koncertedre,
hozott egy barátságkarkötőt, és találkozni akart veled.
Persze felhívtam a Kansas City Chiefs-szakértőmet,
Robin unokatesómat, és mondom:
„Mesélj nekem Travis Kelceről!”
Erre ő: „Úristen! Nagyon kedves fiú!
És képzeld,
nagyon szereti az anyukáját!”
Így voltam…
Kérdezem: „Hogy érjem el, hogy Taylor
találkozzon vele?”
Nem követtem a sportokat, mert nem vagyok sportoló.
Mindig azon agyaltam: „Miről beszélgetnénk?”
Aztán amikor felhívtál, és azt mondtad:
„Hé, tudom, hogy nem fogsz jól reagálni erre,
- de van egy srác…” - „Nagyon helyes.”
Mondtál valamit, ami azt sugallta:
„Valamit változtatnod kellene.”
Annyira őszinte dolog volt!
És nagyon aranyosnak tartottam, hogy elment a koncertedre.
- Igen. - És vitt egy ajándékot a te világodból.
- Igen. - Számomra ez sokat elárult.
- Szóval… - Értem.
Megmelengette a szívemet. Nagyon tetszett.
Az első randinkon el kellett magyaráznia a focit.
Azt mondta, valamiféle erőszakos sakk,
ami segített megérteni,
hogy egy gyors, dühös sakk.
Aztán valahogy Travis megszállottjává váltam,
és eldöntöttem, hogy a focit is megpróbálom megérteni.
- Igen. - Magam is meglepődtem.
Igen.
Most már azt is tudom, hogy ki van sérültlistán,
ki vesz részt ma könnyített edzésen a 49ersnél.
Már úgy vagyok: „Mit jelent ez? Mennyire súlyos a sérülés?
Achilles-probléma vagy csak combhajlító?”
Már csak négy nap,
és New Orleanst elárasztják a csillámos díszek és a barátságkarkötők,
Taylor Swift koncertjének örömére.
Folyamatosan érkeznek a rajongók.
A hatóságok és a rendfenntartók egyfajta főpróbaként tekintenek
erre a hétvégére a közelgő Super Bowl előtt.
Hamarosan a világ legnagyobb popsztárja ad három telt házas koncertet.
Ma megkezdődik a Taylor-mánia.
Az Eras Tour első New Orleans-i estéje.
Ez Travistől jött.
Ez gyönyörű!
Imádom, hogy már alá sem kell írnia.
Mivel már a turné vége felé járunk,
úgy döntöttünk, hogy a mai koncertre
beküldünk pár swinget is.
A swing olyan táncos, aki más dalát is el tudja táncolni.
Szóval ma teljes próba volt.
Gondoskodunk róla, hogy mindenki tudja, mi a dolga.
Ez jó volt. Pompás!
Hogy tetszett? Jó volt a zene?
- Igen. - Mindenki érezte a színpadot?
- Igen. - Igen.
Elképesztő, hogy mennyire tehetségesek ezek az előadók.
Ezek a táncosok be tudnak állni valaki helyére,
és pontosan tudják a koreográfiát, ott vannak, ahol lenniük kell.
Nem értem, hogy lehet az, hogy nem csak a saját dolgukat tudják,
hanem igazából mindenki másét is.
Őrület.
Aki nincs benne a …Ready for It?-ben,
vagy valószínűleg nincs benne, az visszamehet az öltözőbe.
Szerettem volna elpróbálni más tartalék forgatókönyveket is.
- Csajszi! - Igen.
Viccelődve azt mondtam…
TÁNCOS
„Úristen! Ez az egyik utolsó alkalom arra,
hogy szerepeljek a …Ready for It?-ben.”
Ő meg a szavamon fogott. Azt kérdezte: „Vállalod?”
Az összes táncos imádja a …Ready for It?-et.
Főleg Whyley, és a fiúk könyörögtek, hogy csinálhassák.
Pechemre ez csak női szám.
Emlékszem, néztem, ahogy készült,
és borzasztó irigységet éreztem.
Az egész turnén.
- Ez az, remek! - Hé!
Ez a dal tényleg Whyley stílusa.
Ragyog, amikor ezt a koreót csinálja.
Másik kar, Why!
Imádom dobálni a hajamat.
Imádok új karaktereket megformálni a színpadon.
Egyszerűen imádok szerepelni,
király táncokat lejteni király zenékre.
Fel! Csodás! Ez az! Bal láb.
A dal és a dalszöveg egyszerűen
lehengerlő hatású.
Szóval a kezdetektől fogva a kedvenc darabom volt.
Kereszt, kereszt…
Aztán a láb elindul, így ni.
Lehajolsz, felállsz. Ez az.
És szerintem…
Még meg kell kérdeznem Taylort és a menedzsmentet, hogy oké-e,
mert ezt csak lányok szokták táncolni.
Felpróbálja a ruhámat. Megnézzük, hogy passzol-e.
Ha jó lesz neki, örülnék, ha Whyley csinálhatná,
mert minden vágya, hogy átélhesse.
Szép volt, Why!
- Szép volt! Ügyes vagy! - Köszönöm!
- Remekül festesz! - Köszi!
Köszi mindenkinek!
Ezen a turnén nem kifejezetten…
Nem akartuk tematizálni a gendert,
de nincs semmiféle megkötésünk.
Vannak srácok magas sarkúban, tornadresszben, meg hasonlók,
de nem nagyon agyalunk a témán.
Ha megnézzük a Look What You Made Me Do-t,
nők és férfiak is az én régebbi ruháimban vannak.
Szóval nem gondoljuk túl a dolgokat.
És úgy gondolom, emiatt is olyan mókás ez az egész,
hogy ilyen a megközelítésünk.
Van, amin sokat töprengünk.
Van, aminél teljesen rendben van az egyediség,
mint a szereposztás és a táncosaink önkifejezése.
Whyley nagyon menő.
Már sok-sok éve ezt csinálja. Igazi veterán.
Ha sikerülne ma beugrania, az fantasztikus lenne.
- Egy percre… - Ott leszek a közönségben.
- Ribi! - Ribi!
Igen! Mutasd meg nekik!
Ügyes lány!
A győztes visz mindent.
Igen, imádom.
Sheila!
Muszáj megnéznem.
Mint a filmben.
Tudjátok, hogy csak sminkben lépek fel.
Hogy lehet ennyire… Feljött. Ugye?
Igen.
Whyley könnyedén belebújt a ruhámba, így Taylor fogja eldönteni, hogy mi lesz.
Övé az utolsó szó.
Mennek a meccsre.
- Igen. - Hétfő esti meccs.
Tudod, Whyley álma a …Ready for It?
És Amanda…
Hogy érted?
Szeretné eltáncolni.
Oké.
Amanda küldött egy videót.
- Felpróbálta a ruhát? - Igen, szeretne ma este beugrani.
Igen! Nagyon jó!
Igen! Ez az!
Ilyen jól ráment Amanda ruhája?
Igen, úgy tűnik.
Igen, csinálják csak! Tök jó.
Nem. Állj!
Nem jó!
A motorikus memória nálam az első lépés
az agyi leépülés felé.
Ezért imádom az akusztikus részt.
Szeretem a kihívást, hogy minden este valami mást csináljunk.
Az akusztikus részre való felkészülés olyasvalami…
amit azért csinálok,
mert nem akarok csak rögtönözni.
Azt akarom, hogy érezhető legyen a minőség.
Nem akarnám azt mondani:
„Majd lesz, ami lesz.”
Fontos a megtervezettség és a jó kivitelezés.
Mindig van egy pillanat, amire nem készültem fel teljesen,
mert párszor mindent el kell próbálnom az öltözőben,
utána tudom csak előadni a stadionban.
Szóval mindig van bennem
egy kis izgalom, hogy mi lesz.
„Emlékszem majd a szövegre?
Hogy az egyik dal melyik másik dalba megy át.”
De számít a részletekre való odafigyelés is.
Voltak pillanatok a turné során, amikor a turné maga volt az,
ami erőt adott az élethez.
De olyan pillanat nem volt, amikor azt gondoltam:
„Inkább leállnék a turnéval, mert olyan megerőltető.”
Nem, a magánélet volt nehéz.
Átéltem két szakítást a turné első felében,
és az elég sok szakítás.
A show új célt adott számomra,
és ezt használtam arra, hogy reggel ki tudjak kelni az ágyból.
Szóval…
a turné sosem volt megerőltető számomra.
A turné volt az, ami segített új célokat találni,
elfeledtetve a sok szart, ami a magánéletben történt.
A férfiak cserben hagynak. Az Eras Tour sosem.
És igazából…
- Ugye? - …ez elmeséli a történetet.
- Annyira jó! - Nagyon újszerű, és…
Az első találkozásotokról.
Most kiről is van szó?
Travisről, a barátodról.
- Én rá gondoltam. - Ez…
Ez itt két szakítós dal.
- A Hit's Different szakítós dal. - Tudom.
- De ez… - Arról szól…
Csak a szép részeket hallom.
Örülök, hogy ezt olvasod ki belőle,
mert én meg azt,
hogy ez az illető most él meg
egy szörnyű szakítást. Nem bírja folytatni.
Aztán elmegy egy nagyvárosba, és megtalálja az új énjét.
Meglehet.
- Ez a turnéra lesz? - Nem hiszi el,
hogy nem kell meggyőznie egy pasiról, akiről tudom, hogy jó nekem.
Ez könnyű.
Kellek még? Mert hívnak.
Oké, csak ennyi volt.
- Oké. Szeretlek. - Köszi szépen.
- A kis szerencsehozóm. - Szia!
Szia!
Mit hozott Travis a turnéra?
Hát, először is saját magát, és felment a színpadra,
ami nagyon vicces pillanat volt.
Hogy is mondjam? Travis…
Ő egy „igenember”, az élet tekintetében.
Szeretnél középen állni?
Elöl vagy hátul, ha üresedés van?
- Majd követlek. - Bumm.
Amit jónak látsz.
Mindenre készen áll.
Amikor megírtam a jelenetet az I Can Do It With A Broken Hearthoz,
volt egy drámai ötletem, hogy katona leszek a csatamezőn,
végzetesen megsérülök, és éneklés közben meghalok a színpadon.
És van egy ilyen rész,
egy kabaré jellegű vaudeville-jelenet,
amikor fel kell állnom, hogy újra előadjak.
És azt mondtam: „Igen, pont ez az a dráma,
amit próbáltam megjeleníteni a turnén.”
De folyton a jeleneten agyaltam, konkrétan azon:
„Ha Travist be lehetne tenni valahova a műsorba,
szerintem ez lenne az a jelenet.”
De nyilván nem forszíroztam, mert…
Nem akartam senkit megijeszteni.
- Oké, szóval… - Igen.
- …balra fog menni. - Igen.
Nem is tudom, hogy jött elő.
Csak elkezdtünk viccelődni, hogy megcsinálhatná.
Hogy ő lenne ott Kammel.
Aztán kezdett nyilvánvalóvá válni, hogy ő nem viccel.
Én meg erre: „Te tényleg megcsinálnád?”
Igen.
Így könnyebb.
- Aztán elfutunk. - Ő meg erre:
„Igen, oltári lenne.”
Gyerünk, kelj fel! Kelj fel!
Azt mondtam: „Ha komolyan gondolod, akkor elküldöm a méreteidet a varrónőknek,
és készítünk neked szmokingot.” Biztos vagy benne?
Ő meg: „Csináljuk! Benne vagyok.”
Az, ahogyan életre kel,
amikor rávetülnek a fények,
az emberek mindig megemlítik neki.
Travis nem riad meg a nagy pillanatoktól.
Sosem izgulja túl a dolgokat.
Szóval játékosként szerintem képes
lelassítani az időt a legstresszesebb helyzetekben,
és pontosan ezt láttuk a színpadon is.
Megjelent,
és egy elbűvölő, szórakoztató színész lett belőle,
akivel öröm a színpadon lenni.
Az ösztönei egyszerűen… Varázslatosan szórakoztató ember.
Szerintem ő az egyik legboldogabb ember, akivel valaha is találkoztam,
amit imádok.
Sok boldogságot hozott az életünkbe,
és szerintem mindenhol ezt teszi.
Boldogságot hoz a környezetébe.
És aznap este nagyon sok rajongót tett boldoggá.
Szenzációs volt.
Biztosan mondhatom,
hogy akkor sikongattak a leghangosabban.
Ez mi?
- Nem, ez… - Ez nem az.
Várj, hol van?
Itt leszel mellettem.
Vált, de balra fordul.
Mi volt az, ami miatt beleszerettem a táncba?
Hawaiin nőttem fel, és nem voltam egy túl izmos fiú.
Úgy éreztem, sehová sem tartozom.
2001. FEBRUÁR 25.
Rátaláltam a táncra,
vagy az talált rám hét és fél éves koromban.
Elültette bennem a szenvedély magját, amiről nem tudtam, hogy később
a kivirágzásával ilyen sokat segít majd,
és segít a mai napig.
2001. FEBRUÁR 23.
Rengeteg önbizalmat adott,
erőt, olyan érzést, hogy tartozom valahová, és életcélt.
2007-ben, amikor elkezdtem profi táncosként dolgozni,
akkor még bele kellett illeszkedni egy adott sztereotípiába.
A férfi táncosok így néznek ki, így táncolnak,
a női táncosok úgy néznek ki, úgy táncolnak.
Szeretek férfiasan táncolni. Tényleg, imádom.
De a nőies táncot is szeretem, sőt a kettő ötvözését is.
Mindig azt mondták: „Whyley, szuper vagy, de túl sokszor dobálod a hajadat.”
Vagy: „Túl nőies vagy.”
Ez bennem maradt sok munkámon át,
hogy megmondták, milyen a külsőm.
Itt viszont senki nem mondta, hogy izmosnak kell lennem.
Taylor nem kérte, hogy vágjam le a hajamat.
Különböző estéken különböző szemfestéket használok.
Már 150 előadáson túl vagyunk, és Taylor egyszer sem mondta:
„Whyley, kérlek, ne csináld ezt!” Soha.
Soha nem kellett megjátszanom magam, amikor együtt voltunk a színpadon,
ahogy a kollégáimnak sem,
és ez talán nem tűnik nagy dolognak.
De egy olyan táncos számára, akit meg akartak változtatni,
és szerepet játszott majdnem 20 éven át,
az egyik legfontosabb dolog.
Feltölt erővel.
És szeretettel.
Inspiráló, és nagyon szórakoztató.
Dolgozd meg!
Why, próbáld el még egyszer,
mert ma este eltáncolod.
Whyley táncosként és előadóként
ki tudja hozni magából a szexi, nőies oldalát.
Az, hogy eltáncolná a …Ready for It?-et,
az nagyon üdítő érzés.
Azt mondtam: „Hát hogyne!”
Teljesen készen állok rá.
Katt!
Tedd meg a melegekért!
Szóval megviccelem a közönséget, amikor énekelek…
Eléneklem a dal refrénjét, és azt mondják majd:
„Mi? Mi történik? Mi ez?”
Aztán megállok, jön ez a telefonálós szkeccs,
amit majd elmagyarázok.
És ezután azt mondom:
„Megragadt a fejemben ez a dal!
Már fél éve folyton erre gondolok.
Megvan Sabrina Carpenter?
Nagyon jó az albuma.
Ma este eljön Sabrina.
Szerepelt a The Eras Tour dél-amerikai és ausztráliai nyitószámában,
szóval fél éve velünk tartott.
Azóta hihetetlenül felívelt a karrierje.
Övé az idei év legnagyobb slágere.
Az albuma…
- Szia! - …első helyen áll,
amióta megjelent.
Indított egy stadionos turnét.
Fél perc alatt elkapkodták a jegyeket.
Ez egy álomszerű forgatókönyv a karriered felfuttatására.
Felmegyek a színpadra, elkezdem az akusztikus szettet,
és azt mondom: „Ha tudjátok a szöveget, énekeljétek!
Úgy érzem, nem tudom kiverni a fejemből,
amíg el nem éneklem.
Oké? Szóval csak próbálom…
Kérlek, segítsetek, jó?”
Erica azt mondta:
„Sabrina és pár barátja eljönnének a koncertre.”
Megnéztem a beosztását.
Tegnap és holnap is másik államban játszik.
„Gyerekbántalmazás, ha megkérem, hogy az egyetlen szabadnapján
fellépjen velem?”
Tudom, hogy 25 éves, de akkor is.
Tudom, hogy teljesen eldobják az agyukat.
Azt mondanák: „Miért csinálja?
Történik valami.” Aztán meglátják,
és egymás nyakába ugranak, hogy: „Ezt nem hiszem el!
Sabrina nem lehet itt!” Őrült pillanat lenne,
- az biztos. - Igen, oltári lenne.
Vagy az is lehet,
hogy bármikor elkezdesz énekelni,
mert ez ugyanaz az akkordmenet.
- És én a refrénnel nyitok. - Igen.
Szeretlek. Oké.
- Vagy együtt? - Csináld az akkordmenetet!
Így tovább maradhatsz fent.
- Akkor várok. - Aztán… Ez…
Oké.
Azt mondom: „Énekelhetném én?”
„Igen, énekeld csak.”
„Nagyon szeretném énekelni.”
„Oké, emberek. Taylor fog énekelni.”
„Én csinálom.”
Ekkor azt mondom: „Tudod, mit szeretnék?
Azt, hogy… ha már itt vagy…”
Lehet magasabban?
Szeretnéd…
Lehetne így…
Amúgy senki nem fog hallani semmit, mert ez fog menni…
- Tudom. - „Kérlek, kérlek, kérlek!”
Teljesen eldobják az agyukat.
Oké. Hülyének érzem magam,
mert amikor átküldted az első verziót,
ami zseniális volt,
mert nem esett le, hogy az „elviteles kávé”…
- Az elviteles kávé és az eszpresszó. - …passzol,
csak amikor már a kocsiban ültem, és azt mondtam:
„Annyira okos!”
De igen, az egy igazi szőke pillanat volt.
Egy nap kellett hozzá.
De mennyi az esélye, hogy ugyanaz a ritmus…
- Ja. - …és ugyanaz a hangnem?
- Szóval kapok egy telefont. - Várjunk!
Kihangosítom,
odateszem a mikrofonhoz, miközben csörög.
Te ott leszel a színpad alatt egy mobillal.
- Ne! - Aztán…
- Halló! - …belehallózol.
Beleköszönök. Ahogy szoktam.
Én meg azt mondom: „Képzeld, épp színpadon vagyok.”
„Most épp nem koncerted van?”
- Igen! - „Épp nem koncerted van?”
„Nézlek élőben. Ez nagyon fura.” Nem.
„Nem most lépsz fel New Orleansben?”
Én erre: „Jut eszembe,
épp most énekeltem az Espresso refrénjét,
és a közönség olyan hangosan kísérte, hogy el akartam mondani.”
„Ez szuper! Istenem!”
- Ez komoly? - Mit csinálsz?
Miért nem vagy itt? Mit csinálsz?
Biztos hullámvasúton vagyok.
Mert nagyon hangosan sikoltoznak az emberek.
Bárcsak ott lehetnék!
Ez fura, mert én is olyan helyen vagyok, ahol hangosan sikoltoznak.
Fura.
Figyelj csak, Sabrina!
Nem tudnál leszállni a hullámvasútról,
felkapni valami rucit,
és eljönni ide a stadionba?
Hűha!
Mennyi idő…
Nagyjából mikor érnél ide?
Körülbelül öt másodperc alatt.
Akkor mindjárt találkozunk! Szia!
Sabrina olyan, mint egy üstökös.
Nagyon okos. Pontosan tudja, hogyan kell szórakoztatni az embereket
abban a pillanatban, amiben éppen vannak.
Egész nyáron saját magával küzdött a toplista első helyéért.
Amikor ilyet látsz, azt mondod: „Hajrá!
Repülj még magasabbra!”
És még szuperebb, amikor valaki visszajön,
és megáld minket a varázslatával.
Gyerünk, csajszi!
Igen, Whyley!
Itt az idő!
- Izgulok. - Itt az idő!
Azt kell mondjam, hogy ez a munka eléggé ijesztő.
Azért gondolom így, mert hatalmas a tét.
Rengeteg tekintet szegeződik rád.
Olyan koncerteket tartunk, ahol majdnem 100 000 néző van.
Nem hiszem el, hogy ez történik. Elájulok!
Ha túl sokat agyalok rajta, hogy mi is ez a turné,
hogy milyen nagy a hatása,
egyszerűen átjár a szorongás és a félelem.
Túl hangos!
Megtörténik.
- Gyerünk! - Ez az!
Semmi mást nem szeretnék, csak jól reprezentálni Taylort.
Ebben a munkában mi az ő kiterjesztései vagyunk.
Csak szeretném átadni azt az üzenetet, amit ő kitalált.
És szeretném, ha minél őszintébb lenne.
Amikor megkaptam ezt a lehetőséget Taylortól…
Az nagyon megtisztelő volt!
Megtisztelő volt az, hogy beleegyezett,
és megbízott bennem annyira, hogy utolsó pillanatban beszálljak.
De az még felemelőbb volt, hogy színpadra állhattam valakivel, aki…
megért engem.
És nem csak megért, hanem örül is nekem.
Balra fordul, rám néz.
„Készen állsz rá?” Hatalmas mosoly van az arcán,
és gyönyörű csillogás a szemében.
Nem túl gyakori, hogy egy férfi táncos megcsinálhat
egy női táncszerepet,
és engedik, hogy annyira önmaga legyen, amennyire csak akar, ebben a szerepben.
Szeretnék példát mutatni mindenkinek,
bárkinek, férfinak, nőnek, nembináris személynek,
szeretném, ha őket is úgy megértenék, ahogy Taylor engem.
El sem hiszem, hogy a városok teljesen átváltoznak.
Minden a rajongók kiszolgálása körül forog,
akik a koncertekre érkeznek.
Teljesen lenyűgöz.
ÜDV SWIFT CITYBEN!
Van egy biztonsági háló, vagy inkább buborék,
amiben élünk…
TÁNCOS
…belül pedig egy fantasztikus dolog, amiben osztozhatunk.
A közönség számára is csodás élmény,
énekelnek, táncolnak,
hallgatják ezeket a zenéket, amiken egyesek felnőttek,
egyesek csak most szerették meg,
és olyan élményekkel gazdagodnak,
amiket sosem felejtenek.
TÁNCOS
Úgy gondolom, ez a turné jó energiákat hoz létre.
Mindegy, hogy ki vagy, hány éves vagy.
Ez egy egész másfajta turné.
A kedvessége és az életöröme, amit behoz közénk…
TÁNCOS
…az páratlan, mindenkire átragad.
Gracie írt üzit: „Tudom, magas vagy,
de ezt nézd meg!”
Ott vagyok egy hotel oldalán, mint valami óriás.
Volt egy ilyen viccem, ezért írtam meg az Anti-Herót.
Hogy egy 180 centis nőt
egy 150 méter magas
szörnyárnyék követ…
És ez a szörnyeteg épületeket dönt fel,
és…
ámokfutást rendez, és…
Az, hogy ekkora vagyok egy képen,
pont… pont ezt juttatja eszembe.
Három koncertet adunk Indianában.
És ez lesz az utolsó koncert az USA-ban.
Öt nap az elnökválasztásig.
Menedéket nyújtok az embereknek, ahová elvonulhatnak.
Minket soha semmi nem bosszanthat,
és nem is fog, három és fél órán át.
Örülök neki, hogy a turné során
kiálltam a lányok mellett,
hogy reményt és hitet adtam a kitartó munka révén, mert…
ez a dolgom.
Szóval felajánlhatom Travnek,
hogy eljöhet hozzánk?
Igen, szerintem ez remek ötlet.
Jöhet bárki.
Jó, elmondom a csapatnak, mindenkinek, aki vele lesz.
Milyen dalokat tervezel mára?
Hát, arra gondoltam,
hogy a The Prophecyből kötnék át a This Love-ba.
A Maroonból pedig a Cowboy Like Me-be.
Ez nagyon jól hangzik.
A párkapcsolataim igencsak megsínylették
a turnét, mert mindig úgy éreztem,
a turné elvesz a kapcsolatunkból.
Valahogy nem ment a kettő egyszerre,
pedig próbáltam figyelni mindkettőre,
nagyon igyekeztem, hogy működjön.
De Travisszel valahogy megváltozott ez a dinamika,
mert megdöbbentő, hogy mennyi közös van bennünk,
például hogy hogyan látjuk a munkánkat és egymást.
A munkánk során mindketten NFL-stadionokba járunk,
és embereket szórakoztatunk három és fél órán át.
Ő egy kicsit több erőszakkal, mint én,
de ő nem magas sarkúban van.
De ez a szenvedélyünk,
erre vágyunk már gyerekkorunk óta.
Szóval nem gondoltam, hogy találkozom egy sráccal,
akinek ugyanez a pályaíve.
Ott van.
Travist hárman próbálják szerelni.
Igen, mert különleges.
FIZIOTERAPEUTA
És rájöttem, hogy ha a társad
megfelelő számodra,
akkor ez a két szenvedély megfér egymás mellett, sőt egymást erősíti.
Igen! Úristen!
- Igen! - Igen!
Megvan!
Úristen!
Hát, ez gyors volt.
- Lent van a földön. - Ez szép volt.
Úristen, ez nem semmi.
Ez az!
Nagyon szeretjük biztatni egymást.
Ez tök jó.
Nagyon fura színpadon állni,
és látni, hogy több ezren
a Kansas City Chiefs 87-es mezében vannak.
Ha valaki azt mondta volna,
hogy így fog kinézni a közönség egy év múlva,
még mielőtt megismertem volna,
akkor nem értettem volna, hogy miért vannak ennyien mezben.
Teljesen megváltozott azóta a közönség.
Kábé minden 12. nézőn focimez van.
A rajongók imádják Travist,
azt hiszem, azért, mert érzik, hogy ő is szereti őket,
mert ő minden embert szeret.
Travis nagyon természetesen mozog a nagyívű életében,
mert tényleg ilyen az élete.
És ezt nem vonakodva vállalta fel, kényelmesen érzi magát benne.
És velem is így bánik.
Ez elég nyilvánvaló.
És talán ez az egyik oka annak, hogy a rajongók imádják.
Ez érthető is.
Hiszen szeretetreméltó.
Tay-Tay!
- Igen! - Igen!
Indul a vonat!
Vigyázz a fejedre!
Ha valaki azt mondta volna nekem,
hogy a legkomolyabb párkapcsolatom
olyan emberrel lesz, aki azt mondta, szopacs volt,
hogy nem találkozhattunk,
azt… nem hittem volna el.
Egész biztos.
Ez jó buli volt! Nagyon jó buli!
A feliratot fordította: Petőcz István