Den sista kvällen på Wembley Stadium i London
kände vi oss alla tillfreds.
Det hade varit så många speciella ögonblick
som påmint mig om hur en konsert kan vara om man ger allt man har.
Oavsett hur bra en turné är så är det ett enormt arbete.
Det är ett tufft jobb.
Det är en utmaning, ett äventyr,
och det är vad alla som är med på turnén gör.
Det spelar ingen roll vad som händer, utan varje kväll
gör vi allt som står i vår makt för att förundra er.
Målet med The Eras Tour är att fansen inte ska känna
att de missade något efteråt.
Något jag alltid försöker göra är att
ge fansen något de inte förväntar sig.
Efter den första halvan av turnén
hade fansen ingen aning om
att jag skrev på det nya albumet THE TORTURED POET'S DEPARTMENT.
Så mitt i att jag släppte albumet
behövde vi skapa en helt ny Era
att ha med i showen för det albumet.
Det här är kul.
-Vi spelar teater. -Ja.
Det behövde göras i hemlighet
under den korta pausen mellan Asien och Europa.
Finns det något ljud i Fortnight som inte är synt?
Eller ska vi använda stränginstrument?
Det känns som ett kapitel på en ny nivå.
Vi byggde en topphemlig replokal
så vi kunde fixa låtlistan.
Okej. Who's Afraid? Lite Down Bad.
En vers och refräng eller ett mellanspel och en refräng.
Det låter bra.
Jag gick och petade i varje sång
och sa: "Ta de här sångerna
men ta bort bryggan och andra versen."
Och sedan…
För att få plats med så många sånger som möjligt i showen.
Och! Och!
Och dubbelt så stort för…
Jag kommer att få en mental kollaps
-under sången. -Ja.
Det kommer bli toppen.
Sedan satte vi ihop den nya koreografin.
Vi lyssnar på sången i huvudet till koreografin
då den inte kommit ut så det finns inget att spela upp.
Första raden är: "Did you really beam me up?"
Jag vill ha strålkastaren rakt på mig som…
Ett UFO.
Rakt in i det galna, utomjordiska ljuset.
Och sedan…
Ja!
Ja.
Kapitlen har fått en helt ny ordning.
Jag lär mig hela showen på nytt.
Det känns tokigt att ta isär alla delarna
och sätta ihop dem igen i en annan ordning.
Jag tror att jag hellre känner mig så här,
lite förvirrad och lite…
-än som att jag går på autopilot. -Ja.
Jag kunde göra showen i Asien i sömnen.
Först kändes det nya skrämmande,
men nu känns det som att vi fixar det här.
För vi har alltid tagit oss an utmaningar.
Herregud, vilken risk det var. Det kunde ha slutat illa.
Risken fanns att det kändes som att
vi hade tvingat in det, eller att
publiken inte tyckte om den nya showen lika mycket som den gamla.
Om jag hade sett folk på nätet säga
att de saknade den gamla showen,
då hade jag sagt: "Ni anar inte hur svårt det var."
Vi kommer se 45 000 människor
inse att de ser något som aldrig tidigare har skådats.
Vi ska spela vår första show
med det nya setet i Paris.
Publiken har ingen aning om att vi lagt till en ny del
och ändrat på många saker. Det är väldigt spännande.
Jag älskar en rolig hemlighet.
När vi lanserade den nya showen i Paris
kändes det så givande eftersom…
…allt hemlighetsmakeri
och allt slit på våra lediga dagar lönade sig verkligen.
Fansen var begeistrade.
Det var ett dynamiskt tillskott till showen.
Nu är det den sista showen i London
och jag har chansen
att göra deras upplevelse ännu mer speciell.
Taylor ville att den sista showen i London blev så kraftfull som möjligt.
Hon sa: "Vi ska slå dem med häpnad. Allt måste gå rätt."
Hon ville spela Florida!!! med Florence Welch.
Florence + The Machine.
Jag har velat spela Florida!!! med Florence
ända sedan vi skrev den,
och hon råkade vara i London och var ledig.
Man är inte nervös för showen.
Man vet hur den går.
Men plötsligt ska Florence vara med och spela Florida!!!
Koreografin går in i musiken som går in i automatiseringen,
vilket ger oss uppträdandet, och det måste göras om från grunden.
När jag säger till dem att
jag vill spela Florida!!! med Florence
och göra ett stort nummer av det,
så vet jag att det är som kreativ brainstorming.
Men jag vet också att det går
eftersom alla dansarna,
koreograferna, designerna,
teamet och hela bandet,
är de bästa i sitt slag i hela branschen.
6 DAGAR INNAN "FLORIDA"-UPPTRÄDANDET
Det är lite lustigt.
Vi måste öva på sången.
Vi måste göra något som vi brukar göra i en bekväm studio
ute på turné, samtidigt som vi är försiktiga så att inget avslöjas i förväg.
Arenan har inget tak och det finns fans utanför,
så vi måste stänga av högtalarna
och öva i tystnad.
Det kräver mycket jobb
att hålla en överraskning hemlig.
Det ska ni veta.
Jag blir trött bara av att tänka på det,
men det är värt mödan om vi lyckas.
Ljuden programmeras under soundchecken.
Dansarna hittar någonstans att öva på koreografin
där ingen kan se vad som händer.
KOREOGRAF
Plötsligt står jag i en balsal
på ett hotell med Amanda klockan halv tio på natten.
Sedan kanske hon…
-Du kan gå över där. -Ja.
Florence öppnar på…
-In i diagonalerna kanske? -Ja.
För koreografin bad jag om hjälp av en av mina vänner, Emma Stone,
som arbetat mycket med dans i sina filmer.
"Vem skulle du rekommendera som du arbetat med?"
Hon svarade: "Det finns bara ett namn på listan och det är Mandy Moore."
Jag trodde aldrig i livet
att jag skulle nämnas i samma mening som Taylor Swift.
Jag har alltid varit ett stort fan, men lustigt nog har jag
mest arbetat inom film och teve.
Jag brukar inte arbeta med artistframträdanden.
Jag förstår varför de bad mig,
för hon ville göra något annorlunda
och hon tycker om berättelser. Hennes sånger är som små filmer.
När jag lyssnar på dem
får texten och melodin huvudet att dansa med idéer,
och sedan gör jag något med det.
-Ja. -Är det något med ordet
-"fuck" som ska… -Ja.
Plötsligt dyker det upp något.
Sedan…
Ja, vill du…
Sju. Vackert.
Det är underbart, Amanda. Ett, två tre…
Första gången jag såg Amanda Balen jobba…
Så där.
…koreograferade hon turnén. Hon dansade inte.
Hennes jobb var att visa vad jag skulle göra med dansarna.
-Jag blev så… -Ett, två tre.
…inspirerad av hennes uppträdande.
Jag sa: "Du är en riktig popstjärna, Amanda."
Det här är min sanna dröm.
Jag drömde om att arbeta med shower och turnéer
istället för Broadway och liknande. Jag har alltid lockats av det här.
Jag tittar inte på de här utan bara kastar ner dem.
Det började med småjobb,
och sedan fick jag jobb på en av Janet Jacksons turnéer.
Jag ville alltid dansa åt henne.
Jag åkte på turné med Celine Dion.
Vad mer har jag gjort?
Jag dansade åt Lady Gaga i över fem år.
Vi var på turné i fem år på raken. Jag jobbade på Glee
ett tag, vilket var en tv-serie med dans.
Det var fantastiskt.
Jag var med i filmer som La La Land.
Jag har dansat på så gott som alla prisutdelningar med olika artister.
Och jag har varit på många turnéer.
Oavsett hur mycket man önskar att det varade för alltid
så är dans inte något man kan göra för alltid.
Det tär för mycket på kroppen.
Om du kan vara så här stark när du gör de där vilda rörelserna,
då kan det stabilisera ryggraden och hjälpa…
Jag har två labrumskador i höftflexorerna.
Min kropp började bryta ihop.
Det var ett svårt val, men jag bestämde mig för att
taktfullt avsluta min karriär
som professionell dansare,
-och istället arbeta bakom kulisserna. -Gå till höger.
-Med handen på nacken så här. -Okej.
Jag frågade Mandy: "Jag undrar om Amanda någonsin kommer att dansa med oss."
Och Amanda sa: "Hon är pensionerad.
Hon stoppade undan dansskorna för länge sedan."
En dag kom Mandy och frågade mig:
"Teamet undrar om du vill dansa i showen."
När de frågade mig om turnén, skrattade jag och sa:
"Absolut inte." Jag visste inte om jag klarade det.
Att arbeta bakom kulisserna och stå på scenen
är två helt olika saker.
Jag tvivlade på mig själv och var oroad
för att jag inte skulle vara lika bra som när jag dansade.
Även om jag var orolig så var det i slutändan
en för underbar möjlighet för att inte ta den.
En andra chans… Jag får gåshud.
Det var en andra chans som de flesta aldrig får.
Sången går i åtta snabba taktslag.
Så det blir ett, två, tre, fyra, fem, sex, sju, åtta.
Hon säger fem, två tre, fyra.
På fem säger hon ordet "weed"
och luften liksom går ur er.
Ja.
Och så rullar ni upp.
På fem på den femte.
En, två, tre, fyra, fem, sex, sju, åtta.
-Bara så ni har en aning. -Ja.
Och sen… Titta!
Ja!
Hej, Dewey.
Amanda och jag stod i en tom balsal igår kväll
och viftade som ett par idioter.
Ni skulle ha sett oss. Som ni kan tänka er, var det helt normalt.
-Okej. -Vänta.
Det lustiga med koreografi, tycker jag,
är att det här inte fanns för en vecka sedan.
Har ni redan gjort det här?
Bara i grova drag.
Toppen!
Jag undrade varför de gjorde helt rätt.
Dansarna blir tillbehör till Taylor,
till scenen och till hela upplevelsen.
Det är väldigt viktigt och jag tar det på största allvar.
Jag blir alltid nervös
när jag visar Taylor något för första gången eftersom jag…
Jag vill att det blir bra och att hon blir glad.
Jag respekterar henne så mycket. Jag älskar henne.
REPETITIONER 2023
Jag var skräckslagen första gången jag visade henne något.
Vi klurar ut det tillsammans.
Som tur är har vi redan från första början
kommunicerat bra med varandra.
De gör något lite häxigt här. Vi klurar ut det.
Jag måste åka tillbaka till A-scenen här.
Okej.
Taylor kommer med tankar, färger och förslag,
och jag tror jag förstår vad hon vill ha visuellt.
Jag vill ha det som Rites of Spring, Florence and the Machine.
Jag älskar det.
-Det har tagit våra kroppar. -Precis. Som att…
-Det sträcker sig ut. -Jag älskar det.
Ungefär som
en tjej i ett mentalsjukhus och en skogsnymf.
-Jag älskar det. -Ja.
Var jag nervös? Ja.
Jag svettas hela tiden.
Jag tänker: "Gud, valde jag rätt? Är det fel val?"
Hej.
-Hur är det? -Bara bra. Själv?
-Bra. -Det är spännande.
-Vill du titta på en? -Gärna.
-Jag tar Florences del. -Ska jag ha hörlurar?
-Vi använder högtalaren. -Toppen.
Är ni redo att dansa?
-Ja. -Ja.
Okej, aktivera 4306.
Ett, två, tre.
Standby för 4306 och en till vänster.
-Jag älskar det. -Kör.
Tempot går ner.
Kör.
Tempot går upp.
Kör.
Herregud!
När den når hit, Taylor.
Det känns som att ni kan spela här.
Ja.
Vi gjorde en våg.
-Är det inte häftigt? -Väldigt.
Det är trist att vi inte är med.
Det kan vara tidigare om du vill.
Jag vet bara inte om…
Det är så storslaget där bak men ingen kommer märka det.
Nej, de kommer att titta på er.
Jag önskar nästan att jag och Florence var där uppe.
-Det hade varit häftigt. -Eller hur.
Hon är säkert med på det. Om jag och Florence är här,
-kommer folk inte titta på det. -Ingen bryr sig.
Det stör mig. Jag tror att Florence kommer vara…
Hon är med.
Hon är med på att vara i mitten och göra häftiga stunt.
Som där inne.
Ja.
Det skulle vara toppen om det gick över till…
Och sedan stiger.
-Ja. -Eller hur?
Sedan stiger de på samma gång.
Det är häftigt och alla ser det.
-Bra. -Häftigt.
En gång till.
Nu när jag har snackat med Taylor
kan jag fixa det. Vi har alla delarna.
Jag måste bara göra om dem. Bra jobbat.
-Tack. -Det ser fantastiskt ut.
Ofta när man ska hitta folk till en turné
så har koreograferna någon i åtanke.
De vill ha en speciell kroppstyp eller look,
de vill bara ha kvinnor eller bara män.
Många vill bestämt att
allt ska se enhetligt ut.
Jag ville undvika det på The Eras Tour.
Jag tycker att när ett fan tittar upp på scenen
ska de se människor som representerar dig, dina vänner,
folk du ser ute i världen.
Jag tycker det är känslomässigt viktigt och kraftfullt.
Jag vill att alla ska kunna titta upp på scenen och tänka:
"Jag ser mig själv i den personen."
Utrymmen som de Taylor skapar…
DANSARE
…från kväll till kväll,
jag önskar vi hade fler av dem.
Även utanför underhållningsbranschen
är det viktigt att känna sig sedd, hörd och förstådd.
Som dansare hade jag många lärare
och professorer som inte var snälla rörande min storlek.
De sa att om jag ville dansa professionellt behövde jag gå ner i vikt.
Jag minns en audition
där regissören sa till mig:
"Vad ska vi göra åt din kropp?"
Vissa försöker trycka ner dig.
De vill att du gör något annat
än det du älskar att hålla på med.
Sedan finns det snälla personer som stöttar dig.
För mig är det min mamma och min bror.
Det är viktigt att veta
att jag kommer från en familj med ett överflöd av kärlek.
Min mamma uppoffrade mycket
för att min bror och jag skulle få uppleva saker.
Min bror förälskade sig i idrott.
Jag förälskade mig i dans, och vi fick bolla träningen
samtidigt som vi gick i grundskolan, high school och college.
Det har varit
en fröjd att se honom utvecklas i något han brinner för så mycket.
Han spelar i NFL nu
och jag har sett min bror spela i Super Bowl tre gånger.
Efter college
trodde jag att jag skulle bli danslärare.
Jag fick ett mejl där det stod:
"Det här är en sluten audition. Vi kan inte säga vem artisten är,
men Mandy Moore står för koreografin."
Jag var luspank vid det tillfället.
Så jag ringde min bror och sa: "Hör här,
jag vet inte vad det här är,
men något säger mig att jag måste vara där."
Och han sa: "Okej, vi fixar det."
Han betalade min flygbiljett.
När han kom på auditionen, tänkte jag: "Han är så magnetisk."
Han är en bra dansare och hans leende är som solen.
Han är väldigt vältränad.
Han förkroppsligar vad jag tyckte
var andan av vad dessa människor behöver vara.
Kam sprider verkligen glädje
inte bara på scenen utan under hela turnén.
Han är så mycket sig själv.
Mina dansare ska inte smälta in.
Jag bryr mig inte om de stjäl rampljuset. Det ska de göra.
Jag vill att publiken ska känna att de sett
ett helt gäng med stjärnor som stod på scenen.
Nu…
När jag vet att det finns sådana här utrymmen för mig
och som låter mig verkligen vara den jag är
med allt vad min kopp kan erbjuda precis som den är,
det känns som mitt eget Super Bowl.
Jag har inte lämnat hotellrummet.
Jag vaknade med en katt på huvudet.
Låt mig fixa en hyrbil.
God morgon.
Hej.
När varje del av turnén tar slut
förbereder Taylor bonusar till alla dansare, musiker och teamet.
Bonusdagen är viktig och det betyder mycket för mig att
föregå med gott exempel med The Eras Tour.
Om turnén drar in mer så får de som arbetar på den
också en större bonus.
De arbetar hårt
och är bäst på det de gör.
Så varenda en av dem får ett handskrivet brev.
Det tog mig ett par veckor,
men det är roligt att skriva breven.
Det är roligt att tänka på hur alla går tillbaka till sina liv,
och spenderar tid med barnen de inte sett
eftersom de har varit iväg i månader.
Och att göra det värt det för dem känns som
juldagsmorgon när man äntligen får säga tack.
Jag älskar bonusdagen.
-Okej. -Oj.
-Alla har sin egen påse… -Raring…
…och jag tänkte att vi lägger ut dem.
Låt mig ta en titt på lacksigillet.
Har du förseglat varje brev?
-Ja, och jag… -Skämtar du med mig?
Brandkåren fick nästan rycka ut.
Jag har en sak att visa.
Sex av ljudkillarna skaffade den här tatueringen.
Det står: "Cruel Summer, 152 shower."
Herregud.
-Jag vet inte… -Galet.
…om du minns, men på Reputation
-skaffade de alla en orm. -Varför liemannen?
Jag vet inte.
Det måste se tufft ut. De kan inte ha…
Det passar deras…
…en tatuering av en fjäril och en katt.
Jag tror det betyder att 152 konserter nästan tog kål på dem,
men de pallade.
Det är vad det måste stå för.
-Så tufft är det. -Ja.
-Jag följer efter. -Jag kastar påsarna.
-Det är lite kriminaltekniskt. -Har du numren?
Coolt.
-Sju, fem, sex, sju, åtta. -Ett, två, tre, fyra.
-Okej. -Då kör vi.
Det står samma sak på alla korten.
Jag hoppas att ni öppnar dem.
Men innan ni tar en titt på dem,
vill jag bara säga att den här delen av turnén
har varit tuffare än någon annan show jag har gjort.
Ni har tagit er an det med sådan iver
och nyfikenhet, och visat en otrolig uthållighet.
Den anda ni har visat, och allt ni ger till publiken,
det ger mig så mycket varje kväll.
Turnén har gått bra och jag vill tacka för ert hårda arbete.
-Om du kan läsa… -Okej.
…meddelandet.
"Taylor Swift."
Okej.
Kära Kam, vi har rest över hela världen som planerat.
Vi har slagit publiken med häpnad, men vi saknar våra familjer.
Min sanna tacksamhet kommer inte från banken, men här är…
…dollar som tack. Vänliga hälsningar, Taylor."
Taylor Swift Delar Ut 197 Miljoner Dollar i Bonus Till Sitt Team
Jag älskar er så mycket.
Vi älskar dig också. Det här är tokigt.
Pappa delade ut checkarna till förarna
och gav dem handskrivna brev från Taylor. Det är helt otroligt.
Jag känner turnéförare och jag frågade:
"Brukar artister dela ut stora bonusar?" Aldrig.
Taylor Swift Överraskar Teamet Med Svindlande Bonusar
Är allt bra, Max?
PRODUKTIONSASSISTENT
Han är bara överväldigad.
Behöver du en kram?
-Allt bra? -Jag tror jag svimmar.
Kom hit.
Jag älskar er jättemycket.
När du går första gången kändes det bra
om du kan börja långsamt och sedan gå runt hörnet.
Bra.
Alla har något de är bra på.
Det tog mig lång tid att ens bli okej på koreografi.
Mandy vet hur hon ska
lära mig koreografin genom låttexterna.
Vad är de där små stegen du gör?
Det är bara steg.
Du börjar med din…
Bra, det är helt rätt.
Jag följer inte taktslag.
Jag lär mig genom att koppla stavelser i låttexterna
till olika rörelser.
Det är det enda sättet jag kan lära mig på.
Jag vet inte om det ska vara…
Sjung det
Vinka sedan eller sjung…
-Så där, det är vad jag tänkte. -Ja.
Förlåt mig.
Att gå ut och lära sig koreografin på 30 minuter,
att komma ihåg var man ska stå och gå,
vilken dansare som ska stå bredvid mig och när,
inför 90 000 människor,
skulle få min hjärna att explodera.
Det är en stor utmaning.
För att inte tala om att samtidigt som hon gör det
sjunger hon och gör alla de andra sakerna.
Det är många bollar i luften i tre och en halv timme.
Att lära sig koreografin
handlar inte bara om att lära sig stegen för stegens skull.
Det är väldigt visuellt och för mig måste det finnas ett narrativ till det.
Det är också intressant att vara i en roll
där man har ett expertteam.
Något med det hjälper mig att hålla huvudet på skaft
och förbli fokuserad.
En viktig del av det är att
den sortens press känns som ett privilegium.
De andra gör inga misstag så då får jag inte heller göra det.
Okej, det känns bra.
-Okej. -Kan jag…
Ja, vi har med Florence imorgon
-och hon gör det med dig. -Bra.
Vi är glada att du…
-Jag älskar det. -Tack, Taylor.
Det kommer bli enastående.
Ni gjorde ett otroligt jobb.
Tack för sången.
Ni är bäst. Jag gör bara mitt jobb.
Det blir roligt att se showen igen.
-Ja. -Föraren frågade mig
om det är första gången jag ser den.
-"Nej", sa jag. -Nej.
-Ja. -Du vet…
KAMS MAMMA
Mitt knä känns bättre.
Och jag vill inte sitta i rullstolen.
Även om den behövs lite.
För att ta dig dit.
-Ja, men jag vill dansa. -Säg det då.
Jag ska göra det. För det känns fel
att sitta i rullstolshörnan och börja dansa.
De kommer nog
-och tar rullstolen. -Gör du det?
-Börjar dansa. -Vad för dans?
Något sådant.
Ibland är det shimmy.
Ibland är det roll.
Och när händer det?
Det händer. Jag har så många.
Ofta lånar jag er koreografi.
Så här är det.
Något sådant.
Från Shake It Off.
Jag kan den också.
Det är min sång.
Jag älskar den.
Det är en otrolig upplevelse.
För mig.
Det är okej.
Du har uppoffrat så mycket.
Det är okej.
Så mycket
för att vi ska kunna göra det vi gör.
Och följa de drömmarna
-på alla sätt vi kan… -Ja.
…och…
Jag är glad att du är här och får se det.
Ja.
Skälet till att Khalen och jag kan göra det vi älskar
på så storslagna platser
är tack vare att du älskar oss.
Det gör jag.
Så jag…
Jag är glad att du får se…
…ditt hårda arbete bära frukt.
Jag vill att du ska vara här
med mig på plats
och fira det tillsammans.
Oavsett hur hårt jag har jobbat,
så är jag väl medveten
om hur hårt du jobbade för att vi skulle få göra det.
Så jag gör allt jag kan
-för att ta hand om dig. -Jag vet.
-Älskar dig. -Älskar dig.
Det blir en fin show.
Du kommer gilla den.
Jag ska dansa.
Hej!
Du är här!
Jag heter Mandy.
Det här är Florence.
-En sån ära. -Kul att träffas.
Jag såg showen häromdagen och den var helt otrolig.
Det här är Flo.
-Det här är dansarna. -Ett nöje.
Det här blir kul.
-Det är stort. -Helt galet.
-Det är jättestort. -Ja.
Det är det, och vi har mycket att gå igenom.
Vi tar och visar dig
hur koreografin är.
Vi gör något och de reagerar.
Vi ropar "Florida",
och de…
Jag har uppträtt på stora scener, men det här…
Jag trodde jag bara skulle springa runt
som jag gör på mina shower.
Jag dyker upp och springer runt.
Du kommer upp på hissen där bak.
En hiss är nytt för mig.
-Jaså? De är kul. -Stjärnhissen.
Det kommer bli jätteroligt.
När jag kom dit,
sa de: "Här är koreografin."
Jag sa: "Det är ett misstag. Jag gör inte sånt."
"Jag kommer sjabbla till det."
-Redo? Ett, två, tre, ni delar på er. -Ett, två.
Det ser bra ut.
Toppen.
Det här är Karen.
Hej, Karen.
Och Nat, Tamiya bakom dig, och Ralph.
Ni står här säkert.
Den åker upp på "So I did my best", okej?
-Okej. -Hon ligger ner…
Hon är här om det går bra.
-Ja. -Hon lutar huvudet här.
Det vore toppen om du rör huvudet.
På: "So I did my best to lay to rest all of the bodies
-that have been on my body." -Ja.
Det är logiskt.
Bra.
Vad fint.
Höj armen. Toppen. Förlåt, men först på…
På "Sink into the swamp" är den fortfarande nere.
-Ja. -Okej.
Sång, upp.
-Jag hajar. -Jättebra.
Ni börjar så här.
Fint.
Bakre mitten. Gör det igen.
Vilken fröjd.
Vi har båda en stor image, men vi är mjukisar.
Det gör att vi kommer överens.
På utsidan ser det pampigt ut,
men när det bara är vi
larvar vi oss och har kul.
När jag tittade på showen
var publiken det finaste.
Det var en så fin stämning och så mycket kärlek.
-Ja. -Det var så…
Det var grupper med tjejer
som dansade i sina klänningar.
-Det var helt otroligt. -Det finns en sån glädje och…
En femininitet som…
-Helt utan skam. -Ja, det var vackert.
Ja.
Natalie och Odee står här.
Du går bakåt mot tjejerna
och så har du dina fotavtryck här.
Du går i mitten.
Och vänder dig om.
Och sedan hissas du ner.
Dewey väntar på dig där.
Herregud, vad roligt det här blir.
-Får jag? -Ja…
Taylor, vill du köra det hela vägen från hissen?
Nej, det var allt.
Kan du tänka dig?
"Du fixar det, Florence."
-Du klarar dig bra. -Ja.
Vill du prova?
Okej.
Ja, Florence!
Är du redo att åka ner?
Kom igen! Min första scenhiss.
Går det bra om jag förklarar och
-säger: "Till höger"? -Ja.
-Perfekt. -Vad?
London,
Wembley Stadium,
min vän Florence tittade in.
Hur känns det?
Känslan av att åka upp med hissen för första gången
var som att landa på Mars.
Jag hade inte sett scenen upplyst och hört folkmassan innan.
Det var speciellt.
Det var som att se ett kulturfenomen utifrån
och sedan hamna inuti det.
Det var häftigt, men riktigt roligt
och väldigt skrämmande.
Taylor är min vän
och jag känner henne som en väldigt lugn typ.
När jag klev av hissen insåg jag: "Jisses,
det här är Taylor Swift."
Wembley Stadium,
låt så högt ni kan för denna nationalklenod,
den fantastiska Florence + The Machine.
Förut när jag var klar med en show
och såg folk gå hem, tänkte jag:
"Jag hoppas de fick vad de väntat på."
Jag hoppas de fick vad de har sparat ihop till."
Vi älskar dig, Taylor!
Jag känner en stor stolthet och tillfredsställelse,
för jag har aldrig undrat det på The Eras Tour.
Det är något magiskt i luften.
Alla dessa partiklar som skimrar och glittrar,
som konfetti, flickskap och pärlorna från vänskapsband,
och helt enkelt erornas magi.
Översättning: William Duckett