Da vi kom til siste kveld på Wembley i London,
følte vi alle slik tilfredshet.
Vi hadde hatt så mange spesielle øyeblikk da vi bare…
Det minner meg om hva en konsert kan gjøre om man gir alt.
Men uansett hvor god en turné er, er det en enorm innsats.
Det er hardt arbeid.
Det er utfordringen, det er eventyret
og det er alt hver eneste person gjør på denne turneen.
Hver eneste kveld, uansett hva som foregår,
gjør vi alt i vår makt for å fortrylle dere.
EPISODE TO
Mitt mål for Eras Tour er at jeg ikke ville at fansen skulle gå
og tenke at de hadde gått glipp av noe.
De ene jeg alltid prøver å gjøre,
er å gi fansen noe de ikke forventet.
Da vi var ferdig med første halvdel av turneen,
visste ikke fansen at jeg da
skrev et helt nytt album: THE TORTURED POETS DEPARTMENT,
og midt i utgivelsen av det
måtte vi alle skape en helt ny æra
til forestillingen for å representere det albumet.
Dette er så gøy.
-Vi spiller teater. -Ja.
Vi gjorde alt dette i all hemmelighet,
i en liten pause mellom Asia og Europa.
Er det lyder fra Fortnight som ikke er synth-lyden?
Eller går vi rett til strykere?
Dette føles som et svært opphøyd kapittel.
Vi bygget et topphemmelig øvingssted
for å bestemme settlisten.
Så. Who's Afraid? Litt av Down Bad.
Antakelig et vers og et refreng, eller en intro og et refreng.
Det kan være alt.
Jeg gjorde små endringer i hver låt
og sa: "Greit, disse låtene,
men kutt ut overgangen og andre vers av denne."
Og så…
For å få plass til så mange låter på konserten.
Og! Og!
Og dobbelt så sterkt for…
Jeg får nervesammenbrudd
-under denne låten. -Ja.
Det blir så gøy.
Så vi satte sammen helt ny koreografi.
Lærte koreografien med musikken bare i hodet,
for de kunne ikke spille musikken siden den ikke var utgitt ennå.
Første linje er: "Did you really beam me up?"
Da vil jeg ha et spotlys på meg som om det er…
Romskipet.
Rett inn i et sprøtt romskip-lys.
-Og så… -Så vet jeg ikke…
Ja!
Ja.
Det er en helt ny rekkefølge på kapitlene.
Jeg lærer så å si hele forestillingen på nytt.
Det føles sprøtt å ta fra hverandre alle delene
og så sette dem sammen i en annen rekkefølge.
Ja, men jeg vil heller føle meg
litt forvirret og litt…
-…enn å gå på autopilot. -Ja.
For forestillingen i Asia kunne jeg framført i søvne.
Første tenker alle: "Vi frykter endring",
-men så sier vi: "Vi fikser dette." -"Ja, men vi er her."
For vi har tatt imot utfordringer hele livet.
Herregud. Det var en sjanse å ta. Det kunne gått så ille.
De var fare for at det kunne virket
som vi hadde tvunget inn noe eller at
folk ikke likte den nye forestillingen like godt som den gamle.
Jeg sverger, hvis folk på nettet hadde sagt:
"Jeg savner den gamle", ville jeg sagt:
"Herregud, du aner ikke hvor vanskelig dette var."
Vi skal få se 45 000
oppleve at de ser noe ingen andre har sett før.
Vi går på scenen for å spille vår første konsert
med det nye settet i Paris.
Publikum aner ikke at vi har lagt til en helt ny avdeling
og omrokert, og jeg er så spent.
Jeg elsker å ha en god hemmelighet.
Da vi framførte den nye forestillingen i Paris,
var det så givende, for
alt hemmelighetskremmeriet
og alt arbeidet i vår eneste pause lønte seg til de grader,
for fansen var så opprømt.
Det var et så dynamisk nytt tillegg til forestillingen.
Og nå, før siste konsert i London,
har jeg mulighet til
å gi dem enda mer i tillegg til det.
Taylor ville gjøre siste konsert i London så kraftfull som mulig.
Hun sa: "Jeg vil forbløffe. Vi skal gjøre dette riktig."
Hun vil spille Florida!!! med Florence Welch.
Florence + The Machine.
Å framføre Florida!!! med Florence er noe jeg har ønsket å gjøre
helt siden vi to skrev den låten,
og så var hun tilfeldigvis tilgjengelig i London.
Du er ikke nervøs for konserten,
du vet hvordan den går,
og plutselig skjer noe som at Florence skal synge Florida!!!
Koreografi møter musikken møter automatisering,
som er scenebevegelsene, og vi begynner på nytt igjen.
Jeg vet at når jeg sier:
"Jeg vil framføre Florida!!! med Florence"
og vil gjøre det med full produksjon,
skaper det kreative tankeprosesser,
men jeg vet det er mulig,
for alle danserne,
koreografene, produksjonsdesignerne,
crewet og hele bandet,
alle vi har, er de beste i bransjen.
SEKS DAGER FØR "FLORIDA"-FRAMFØRING
Dette er litt morsomt.
Vi må øve på låten.
Vi gjør på en måte det vi vanligvis gjør i et studio
på turneen, men prøver også å hindre lekkasjer før overraskelsen.
Det er et stadion uten tak, så det er fans utenfor,
så vi må slå av forsterkerne
og gjøre det lydløst.
Det er så mye ekstraarbeid
å holde noe hemmelig.
Jeg må si
at jeg trenger en lur bare ved tanken,
men det er så verdt det om vi lykkes.
Du programmerer lyder under lydsjekken.
Danserne finner et sted hvor de kan jobbe med koreografien
uten at noen finner ut hva som skjer.
MANDY MOORE KOREOGRAF
Før du vet ordet av det er jeg i en ballsal
midt i et hotell med Amanda klokka 21.30.
Kanskje hun så…
-Kanskje du kommer av der. -Ja.
Florence åpner på…
-Inn i diagonalen, kanskje? -Ja.
For koreografi spurte jeg en av mine venner, Emma Stone,
som har danset mye i filmene sine:
"Hvem har du jobbet med som du kan anbefale?"
Hun sa: "Kun én person trenger å være på listen din. Mandy Moore."
Jeg hadde aldri trodd
jeg ville være i samme setning som Taylor Swift i mitt liv.
Jeg har alltid vært en stor fan, men jeg kommer faktisk
mer fra film og TV.
Jeg koreograferer egentlig ikke for artister.
Nå forstår jeg hvorfor jeg ble spurt,
for hun ville gjøre noe annerledes,
og liker historiefortelling. Låtene hennes er jo minifilmer,
så når jeg hører på dem,
svirrer tekst og musikk sammen med ideer i hodet mitt,
og så begynner jeg å lage noe.
-Ja. -Er det noe med
-"fuck" som er… -Ja.
Og plutselig kommer det ut.
Så…
Ja, vil du ta…
Sju. Vakkert.
Nydelig. Så én, to, tre…
Første gang jeg så Amanda Balen…
Da skjer det.
…koreograferte hun turneen. Hun var ikke danser.
Jobben hennes var å vise meg hva jeg skulle gjøre med danserne.
-Jeg fikk bare så mye… -Én, to, tre…
…inspirasjon av det hun gjorde som artist.
Jeg sa hele tiden: "Du er en popstjerne, Amanda."
Dette var drømmen min. Virkelig.
Min drøm var live-konserter og slike turneer,
mer enn Broadway eller noe. Jeg var alltid tiltrukket av dette.
Jeg har faktisk ikke sett på disse. Jeg bare kaster dem oppi.
Jeg begynte med småjobber,
så fikk jeg heldagsjobb på en Janet Jackson-turne,
som var… Jeg hadde alltid ønsket å danse for henne.
Jeg turnerte med Celine Dion.
Hva annet har jeg gjort?
Jeg danset for Lady Gaga i over fem år.
Vi turnerte i fem år på rad. Jeg jobbet på Glee,
et danseprogram som gikk lenge på TV.
Det var en fin jobb.
Jeg jobbet på noen filmer, for eksempel La La Land.
Jeg har antakelig danset på alle store prisutdelinger med forskjellige artister,
og vært med på mange turneer.
Selv om du vil det skal vare evig,
er ikke dans en livslang karriere.
Kravene til kroppen kan ikke opprettholdes.
Hvis vi kan bli så sterke når du gjør alle ville bevegelser,
kan dette stabilisere ryggraden og hjelpe…
Jeg har to bruskavrivninger i hoftebøyerne,
og ting bare brøt sammen.
Så jeg bestemte meg for, og det var en tøff beslutning,
å gradvis gå fra
å være profesjonell danser
-til å jobbe bak scenen. -Så går jeg… til høyre.
-Så med hånden på nakken… den veien. -Greit.
Jeg husker jeg spurte Mandy: "Lurer på om Amanda vil danse med oss",
og Mandy sa: "Hun er pensjonert.
Hun la danseskoene på hylla for en stund siden."
På et tidspunkt kom Mandy til meg og sa:
"Teamet vil vite om du vil være med i forestillingen."
Min første reaksjon på å bli spurt om å turnere var en latter
og: "Ikke pokker." Visste ikke engang om jeg klarte.
Å jobbe bak scenen og på scenen
er to forskjellige ting.
Jeg tvilte på evnene mine. Jeg var redd
jeg ikke ville være så god som da jeg danset.
Men til syvende og sist, selv om jeg hadde stor frykt,
var det bare en for fantastisk mulighet.
En ny… Jeg får gåsehud.
En ny sjanse de fleste ikke får.
Vi teller denne låten raskt i åtte.
Så det blir én, to, tre, fire, fem, seks, sju, åtte,
og én, to, tre, fire, fem, sju, åtte.
Hun sier: "Og fem, to, tre, fire."
På fem er det ordet "weed"
og dere skal falle litt sammen.
Ja, ja.
Og så ruller dere opp.
På fem i femte takt.
Én, to, tre, fire, fem, seks, sju, åtte.
-Ja, bare så dere har en idé. -Ja.
Og så, folkens… Vent. Se!
Ja!
Hei, Dewey.
Amanda og jeg var i en tom ballsal i går kveld
og bare: "Ok, det er bare…" Som idioter.
Dere skulle sett oss. Dere kan vel tenke dere at det er normalt.
-Greit. -Vent.
Det er alltid rart med koreografi,
for det stemmer. For en uke siden eksisterte ikke dette.
Så med… nettopp. Har dere gjort dette?
Bare i grove trekk.
Kjempeflott!
Jeg tenkte: "Hvorfor var alle perfekte?"
Så blir danserne tilbehør til Taylor
og scenen og hele opplevelsen.
Så det er veldig viktig og jeg tar på det største alvor.
Jeg blir alltid nervøs
når jeg viser Taylor noe for første gang, for jeg…
Jeg vil bare gjøre det bra og gjøre henne fornøyd,
for jeg har så stor respekt for henne. Jeg elsker henne.
ERAS TOUR ØVING 2023
Jeg var vettskremt første gang jeg måtte vise henne noe.
Vi finner ut av dette sammen.
Men heldigvis, siden veldig tidlige stadier av dette,
har hun og jeg hatt flott kommunikasjon.
Gjør noe heksete her inne. Vi finner det ut sammen.
Faktisk må jeg tilbake til A-scenen i denne delen.
Ja vel.
Taylor kan gi meg tanker eller farger eller ideer,
og jeg tror jeg forstår hva hun ønsker visuelt sett.
Jeg vil kanalisere Vårofferet og Florence Machine.
Elsker det.
-Som om det har overtatt kroppen! -Ja, absolutt,
-strekker og… -Flott. Elsker det.
På en måte som
en jente på galehus/trenymfe.
-Elsker det. -Ja.
Så ja, var jeg nervøs?
Jeg er alltid nervøs. Svetter.
Tenker: "Gjorde jeg det rette? Er dette dårlige valg?"
Hallo.
-Står til? -Bra. Med deg?
-Bra. -Du har rett. Jeg er spent.
-Vil du se på en? -Gjerne.
-Jeg gjør Florences låt. -Hente hodetelefon?
-Vi bruker høyttaleren. -Flott.
Klare, folkens?
-Ja. -Ja.
Klare for 4306.
Én, to, tre.
Være klare, 4306 og én til venstre.
Punkt én.
-Elsker det. -Start.
Tempo nede.
Start.
Tempo økt.
Start.
Herregud!
Og så når det er her, Taylor…
Så kan dere spille her.
Og så… Ja.
Vi laget en bølge.
-Må bli kult, hva? -Temmelig kult.
Hater at det skjer uten oss der.
Vi kan gjøre det tidligere om du vil.
Jeg visste ikke om det var…
Så episk der bak, og ingen vil se på det.
Nei, for de vil se på deg.
Skulle nesten ønske Florence og jeg kunne være med på det.
-Det hadde vært jævla fantastisk. -Ikke sant?
Hun er med. Jeg er redd for at om jeg og Florence er her,
-ser ikke folk på det. -Ingen bryr seg.
Og det plager meg. Jeg tror også at Florence vil…
Hun er med. Ja.
Hun er helt klar for å være med på kule ting.
Der inne.
Ja.
Hadde vært flott om den går ned til…
Så heves den.
-Ja. -Ikke sant?
Så heves alt samtidig
og det er fantastisk og alle ser det.
-Bra. Greit. -Kult.
Vi tar det én gang til,
og nå som jeg har pratet med Taylor,
kan jeg fikse… Vi har alle elementene.
Jeg må bare justere dem. Greit? Godt jobbet, folkens.
-Takk. -Godt jobbet. Ser fantastisk ut.
Ofte når man hyrer dansere til en turné,
har koreografer satt seg i hodet at
de ønsker en spesiell kroppstype, et spesielt utseende,
de vil bare ha kvinner, de vil bare ha menn.
Folk kan bli temmelig besatte av
at det skal se homogent ut.
Det ønsket jeg ikke til Eras Tour.
Når du ser på scenen som fan,
hvis du ser folk som representerer deg, vennene dine,
folk du ser i verden, er det
mye mer emosjonelt og gripende og mektig.
Jeg ville at alle skulle se på scenen og tenke:
"Jeg ser meg selv i den personen."
Det miljøet Taylor skaper…
KAMERON SAUNDERS DANSER
…hver eneste kveld,
skulle jeg ønske vi hadde mer av.
Selv utenfor underholdningsbransjen
er det så viktig å bli sett, hørt og forstått.
I bakgrunnen min som danser hadde jeg mange lærere
og kolleger som ikke var så snille, for det meste angående størrelsen min,
og hvis jeg ville bli profesjonell danser, måtte jeg gå ned i vekt.
Jeg husker jeg var på en audition
og lederen av kompaniet sa til meg:
"Så hva skal vi gjøre med kroppen din?"
Enkelte vil prøve å tråkke på deg i livet.
De vil at du skal gjøre noe annet
enn det du elsker.
Så er det gode mennesker som støtter deg,
og for meg er det mamma og broren min.
Det er viktig å vite
at jeg kommer fra en utrolig kjærlig familie.
Mamma ofret mye
for at broren min og jeg skulle få opplevelser.
Så broren min forelsket seg i sport.
Jeg forelsket meg i dans, og vi navigerte treningen vår
samtidig. På ungdomsskolen, videregående og college,
og det har vært
mitt livs glede å se ham blomstre i noe han elsker så høyt.
Nå spiller han i NFL,
og jeg har sett broren min i Super Bowl tre ganger.
Etter college
trodde jeg at jeg skulle undervise i dans resten av livet.
Så fikk jeg en e-post der det sto:
"Dette er en lukket audition. Vi kan ikke avdekke hvem artisten er,
men koreografen er Mandy Moore."
Jeg hadde ikke et rødt øre på den tiden.
Så jeg ringte broren min og sa:
"Jeg vet ikke hva dette er,
men noe sier meg at jeg må dra hit."
Han sa: "Greit, jeg ordner det."
Og kjøpte flybillett til meg.
Da han kom på auditionen tenkte jeg: "Han er magnetisk."
Han er en flott danser med et megawatt-smil.
Han er veldig godt trent.
Han bare oppsummerer det jeg følte
holdningen til danserne måtte være.
Kam er en som ikke bare lyser opp
scenen, men hele miljøet på turneen.
Han er bare seg selv.
Jeg vil ikke at dansere skal gå i ett.
Jeg bryr meg ikke om at de tar oppmerksomheten. Jeg vil det.
Jeg vil at du skal føle at du så
et helt team med individuelle stjerner på scenen.
Og nå
som jeg vet at slike steder eksisterer for meg,
der jeg kan være på mitt beste
med alt jeg har å tilby med denne kroppen,
føles det som mitt Super Bowl.
Forlot ikke hotellrommet. Så ja.
Våknet med en katt på hodet.
Jeg skaffer deg en leiebil.
God morgen.
Hei.
Mens hver del av turneen avsluttes,
gjør Taylor klar bonuser til alle dansere, musikere og crewmedlemmer.
Bonusdagen er så viktig, for å sette presedens
for Eras Tour er så viktig for meg,
for hvis turneen tjener mer, får de som jobber på den
mer bonus,
og de jobber så hardt
og er de beste i bransjen.
Så jeg har håndskrevet brev til alle i crewet.
Det tok meg noen uker,
men det er gøy å skrive dem. Det er gøy
å tenke på alles liv de skal tilbake til
og fritiden de får og barna de ikke har sett
fordi de har vært vekke i månedsvis, og
å gjøre det verdt det for dem, er slik
det føles i jula når du endelig får sagt takk.
En liten bonusdag.
-Ja vel. -Jøsses…
-Hver er i sin egen pose… -Vennen…
og jeg tenkte vi kunne legge dem ut.
La meg se… voksseglet.
Forseglet du alle disse?
-Ja, og jeg… -Du tuller.
Brannvesenet kom nesten.
Jeg vil vise deg dette.
Seks av lydteknikerne fikk denne tatoveringen.
Det står: "Cruel Summer, 152 konserter."
Herregud.
-Jeg vet ikke… -Det er sprøtt.
…om du husker, men på Reputation
-fikk alle en slange. -Hvorfor mannen med ljåen?
Jeg aner ikke.
De liker det skremmende. De kan ikke ha…
Det passer til…
…tatovering av sommerfugl og pusekatt.
Jeg tror det betyr at 152 konserter nesten tok livet av dem,
men de gjennomførte det.
-Det er nøyaktig det. -Det betyr det.
-Det er realiteten. Herregud. -Ja.
-Jeg er bak dere. -Jeg blir kvitt posene.
-Nesten vitenskapelig. -Har du den med tall på?
Det er så kult.
-Sju, sju, fem, seks, sju, åtte. -Én, to, tre, fire.
-Ja, greit. -Da gjør vi det.
Alle har samme melding på kortet sitt.
Så jeg håpet dere ville åpne dem.
Men før dere ser på dem,
vil jeg bare si at denne delen av turneen
har vært tøffere enn noe jeg noensinne har gjort live.
Og dere har gått løs på dette med så stor entusiasme
og nysgjerrighet og… Utholdenheten dere har vist.
Holdningen deres og alt dere har gitt til publikum,
gir meg noe hver eneste kveld.
Turneen har gått veldig bra takket være vårt harde arbeid.
-Så hvis dere vil lese… -Greit…
…denne meldingen.
"Taylor Swift."
Greit.
"Kjære Kam. Vi har reist rundt i verden slik som vi ville.
Vi har gledet publikum men savnet familiene våre også.
Min takknemlighet kommer ikke fra en bank, men her er…
…dollar for å si takk. Klem fra Taylor."
Taylor Swift ga en svimlende bonus på 197 millioner dollar til Eras Tour-crewet
Jeg er så glad i dere.
Vi er så glad i deg. Dette er sprøtt.
Faren ga sjekkene til sjåførene våre
sammen med håndskrevne brev fra Taylor. Det er utrolig.
Jeg kjenner turnésjåfører, og jeg spurte:
"Gir artister vanligvis så store bonuser?" Helt uhørt.
Taylor Swift overrasker Eras Tour-crew med svimlende bonus
Hva er galt, Max?
MAX HOLMES PRODUKSJONSASSISTENT
Han er bare emosjonell.
Trenger du en klem?
-Går det bra? -Jeg svimer av.
Kom hit.
Jeg er så glad i dere.
Den første gangen er det fint
om du først går langsomt og så runder hjørnet.
Bra.
Alle er gode på sine ting.
Det har tatt meg veldig lang tid å bare være ok på koreografi.
Mandy vet hvordan
hun lærer meg koreografi fra et lyrisk perspektiv.
Hva var de step-touch-greiene?
Det er bare trinn.
Du starter med…
Bra. Sånn ja.
Jeg tenker ikke åtte-takts.
Jeg lærer basert på hvilken stavelse i teksten
jeg forbinder en bevegelse med.
Jeg kan ikke lære på andre måter. Jeg har prøvd.
Ja, jeg visste ikke om det skulle være…
Sing it
Så passere til dem, eller synge…
-Sånn. Det var det jeg tenkte. -Ja.
Beklager.
Om jeg måtte lært koreografien på en halvtime,
husket å gå hit, treffe det merket,
denne danseren kommer hit og står ved siden av meg nå,
foran 90 000 personer,
hadde hjernen min eksplodert.
Det er absolutt en utfordring.
Ikke for å nevne at hele tiden mens hun gjør dette,
synger hun og gjør alt samtidig.
Så det er mye sjonglering i tre og en halv time.
Å lære koreografien
er ikke bare et trinn for trinnets skyld.
Alt er veldig visuelt, og det gir en fortellende mening.
Det er også interessant å være i en posisjon
med eksperter.
Det er noe med det som holder meg på tå hev
og maksimalt konsentrert.
Det er en slik situasjon
hvor presset er et privilegium, for
de roter det ikke til, så det bør ikke være meg.
Jeg føler meg bra.
-Bra. -Kan jeg…
Ja, for Florence kommer i morgen,
-så dere kan øve sammen. -Perfekt.
Vi vil gjerne at du…
-Elsker det. -Takk, Taylor.
Jeg tror det blir så spesielt.
Vakkert, folkens.
Takk for sangen.
-Du vet… -Ja!
Dere ruler. Det er min eneste jobb.
Gleder meg til å se forestillingen igjen.
-Ja. -Sjåføren spurte meg:
"Er dette din første gang?"
-Jeg sa nei. -Nei.
-Ja. -Jeg er ikke…
KIM HAMILTON KAMS MOR
Kneet mitt er bedre.
Og jeg ville ikke være i rullestolen.
Jeg trenger den litt.
-Men… -For å få deg dit.
-Ja, men jeg vil danse. -Si det til dem.
Jeg skal det. For jeg vil føle meg hyklersk
om jeg sitter i rullestolavdelingen og det begynner å rykke.
Jeg tror de kommer
-og tar rullestolen. -Hva begynner?
-Å rykke. -Er det bevegelsen?
Noe sånt.
-Og når… -Av og til er det vrikking.
Av og til rulling.
Og når…
-Når gjør du det? -Jeg har så mange.
Ofte er det koreografien deres også.
Slik.
Something…
Det. Jeg gjør det.
-For Shake It Off. -Ja.
Jeg gjør det også.
Det. Det er min låt.
Jeg elsker den.
Denne opplevelsen har vært fantastisk.
For meg.
Det er greit.
Jeg har sett deg ofre så mye.
Alt i orden.
Så mye
for at vi skulle kunne gjøre det vi gjør.
Og å følge disse drømmene
-med hele oss… -Ja.
…og…
…jeg er bare takknemlig for at du er her og ser det.
Ja.
Khalen og jeg får gjøre det vi elsker
på så store arenaer
som resultat av hvordan du elsker oss.
Og gjør det.
Så jeg
er takknemlig for at du får se
fruktene av ditt arbeid slik.
Og jeg vil alltid ha deg
på disse stedene med meg
og at du feirer med meg.
For selv om jeg har jobbet hardt,
er jeg fullstendig klar over
hvor hardt du jobbet for å få oss dit.
Derfor prøver jeg så godt jeg kan
-å ta vare på deg. -Ja. Jeg vet det.
-Glad i deg, gutten min. -Glad i deg.
-Ja. -Dette blir en fin konsert.
-Vet det. -Du vil kose deg.
Jeg skal danse.
Hei!
Du er her! Du kom.
-Hei. -Jeg er Mandy.
-Dette er Florence. -Jøsses.
-For en ære. -Så hyggelig å møte deg.
Jeg så konserten din forleden kveld og den var så fantastisk.
Folkens, dette er Flo,
-dette er danserne. -Så hyggelig.
Dette blir utrolig.
-Det er så stort. -Sprøtt, ikke sant?
-Dette er så stort. -Ja.
Og det er også mye å dekke her.
Så vi skal vise deg, og
koreografien er slik
at vi gjør noe og det innvirker på dem.
Vi liksom: "Florida",
og de…
Jeg har opptrådt på store scener, men dette er ikke…
Jeg trodde jeg bare skulle dukke opp og løpe rundt,
for det gjør jeg på mine egne konserter.
Jeg bare kommer og løper rundt.
Du kommer opp på den bakre liften, men du ser den…
Har aldri blitt hevet før.
-Ikke? Det er så gøy. -Popstjerne-lift.
Du kommer til å ha det så gøy.
Da jeg kom dit,
sa de: "Her er koreografien."
Jeg sa: "Nei, vent, dere har forvekslet meg. Jeg gjør ikke slikt.
Jeg kommer til å ødelegge dette."
-Klare? Én, to, tre, del dere. -Én, to.
Bra. Det er fint.
Flott.
Dette er Karen.
Hei, Karen.
Og Nat, og Tamiya er rett bak deg, og Raph her.
Dere er helt trygge.
Dette hever seg på "So I did my best".
-Flott. Ja vel. -Hun legger seg ned…
Hun kommer nær deg, om det er greit.
-Ja. -Og legger hodet her.
Flott om du berører hodet.
På: "So I did my best to lay to rest, all of the bodies
-that have ever been on my body." -Ja.
Det gir mening.
Bra.
Det er vakkert.
Løft armen. Vakkert. Nei, beklager. På…
"Is that a bad thing to say in a song?"
Beklager. Så på "Sink into the swamp" er du fortsatt nede.
-Ja. -Ja. Greit.
Sink into the swamp.
Sang: opp.
-Skjønner. -Bra.
Nå må dere innlede dette.
Vakkert.
Til midten igjen. Én gang til.
For en opplevelse.
Vi ligner hverandre fordi vi har store personligheter, men er myke inni,
så jeg tror det er derfor vi kommer overens.
Eksternt er dette enormt,
men når vi er sammen,
er vi bare tøysete og tullete.
Da jeg så konserten,
var publikum det vakreste.
Kjærligheten og stemmingen.
-Ja. -Det var bare…
Alle gruppene
med jenter i kjoler som danset.
-Jeg tenkte: "Dette er så fantastisk." -Det er så mye glede og…
Og femininitet som ikke…
-Som det ikke er skam rundt. -Nei. Det var så vakkert.
Ja.
Natalie og Odee står her.
Du går bare bakover, to jenter,
og så er fotavtrykkene der.
Du går til midten.
Og snur deg forover igjen.
Og så tar vi deg ned.
Og så er Dewey der for deg på slutten.
Ja. Herregud, dette blir så gøy.
Kan vi? Ja, jeg vil gjerne…
Taylor, er du med på alt dette fra toppen av liftene?
Nei, det var alt vi hadde.
Kan du tenke deg? Liksom:
"Lykke til, Florence. Det går bra."
-Ja, du klarer deg sikkert fint. -Ja.
Vil dere prøve en?
Greit.
Ja, Florence!
Klar til å senkes?
Sett i gang! Min første lift.
Er det greit om jeg snakker deg gjennom det
-og sier: "Gå til høyre?" -Ja takk.
-Flott. Perfekt. -Hva?
Niks.
HAR VÆRT MED DEG siden Shepherd's Bush Empire
London,
Wembley Stadium,
min venn Florence kom for å overraske dere.
Hvordan føles det?
Følelsen av å komme opp første gang på den liften,
var litt som å lande på Mars.
For jeg hadde ikke sett scenen belyst før og hørt lyden av publikum.
Det var enestående.
Det er som om du ser dette kulturelle øyeblikket fra utsiden,
og plutselig er du midt oppi det.
Det var vilt, men veldig gøy
og utrolig skremmende.
Dessuten er Taylor min venn,
og jeg kjenner henne som en veldig koselig person,
men da jeg kom opp fra den liften tenkte jeg: "Herregud,
det er jævla Taylor Swift."
Wembley Stadium,
lag så mye lyd som mulig for nasjonalskatten,
den enestående Florence + The Machine.
Jeg pleide å dra fra konsertene
og se folk gå hjem og tenke:
"Håper virkelig de fikk det de har ventet på.
Håper de fikk det de har spart penger til."
Elsker deg, Taylor!
Jeg har en følelse av stolthet og tilfredshet,
for når jeg forlater Eras Tour, lurer jeg aldri på det.
Taylor!
Det er bare magi i lufta.
Alle restene av skimmer og glitter
og konfetti og femininitet og vennskapsbånd-perler og
Eras-magi.
Oversatt av: Gry Viola Impelluso