Když jsme zakončovali včerejší koncert ve Wembley Stadium v Londýně,
všichni jsme pociťovali uspokojení.
Bylo tam tolik výjimečných okamžiků…
Připomíná mi to, co koncert dokáže, když do toho dáte všechno.
A bez ohledu na úspěšnost turné, je to obrovský závazek.
Je to dřina.
Je to výzva, dobrodružství,
a přesně to každý na tomto turné zažívá.
Každičký večer, bez ohledu na to, co se děje,
uděláme, co je v našich silách, abychom vás ohromili.
Cílem „The Eras Tour“ je, aby fanoušci neodcházeli
s pocitem, že jim něco chybělo.
Vždycky jsem se snažila
dát fanouškům něco, co nečekali.
Zhruba v polovině turné
fanoušci v té době ještě netušili,
že píšu zbrusu nové album, THE TORTURED POETS DEPARTMENT,
a uprostřed vydávání toho alba
jsme všichni nepřetržitě pracovali na tvorbě nové Ery,
abychom během koncertu uvedli to album.
Je to zábava.
-Děláme divadlo. -Jo.
Dělali jsme to v naprostém utajení
v malé pauze mezi Asií a Evropou.
Je tak nějaká hudba z „Fortnight“, která není ze synťáku?
Nebo tam dáme smyčce?
Tohle je totiž taková vznešená kapitola.
Vybudovali jsme si tajnou zkušebnu,
abychom dali dohromady setlist.
„Go.“ „Who's Afraid?“ Kousek z „Down Bad“.
Asi sloku a refrén nebo předrefrén a refrén.
To by mohlo stačit.
Mohla bych každou píseň vyladit s chirurgickou přesností
a říct: „Jo, tyto písně,
ale bez střední části a druhé sloky.“
A pak…
Abychom do té show dostali takový počet písní.
A! A!
A dvakrát tolik…
Během téhle písně se psychicky
-složím. -Ano.
Bude to sranda.
Pak jsme sestavili novou choreografii.
Učili jsme se choreografii podle hudby přehrávané v duchu,
protože nešla pustit do repráků, když ještě nevyšla.
První řádek je: „Did you really beam me up?“
Chci, aby na mě svítil reflektor jako…
Mimozemská loď.
Přímo na mě, jako šílené mimozemské světlo.
-A pak… -Pak nevím…
Jo!
Jo.
Kapitoly jsou seřazené úplně jinak.
Takže se v podstatě učím show znovu.
Je to šílený pocit, rozebrat všechny dílky
a složit je dohromady v jiném pořadí.
Jo, radši se budu cítit takhle,
jakoby trochu zmateně, jakože co…
-než jet na autopilota. -Jo.
Protože ty koncerty v Asii bych zvládla i poslepu.
Ze začátku se všichni bojíme změny,
-ale pak to stejně zvládneme. -Jo, dáme to.
Celý život totiž přijímáme výzvy.
Panebože. Byl to risk. Mohlo to dopadnout hrozně.
Bylo tu riziko, že to bude působit,
jako že jsme tam něco vmáčkli,
nebo že se to lidem nebude líbit stejně jako ta stará show.
Přísahám, že kdyby lidi na internetu psali:
„Chybí mi stará show,“ řekla bych:
„Panebože, nemáte tušení, kolik práce to dalo.“
Dopřejeme 45 000 lidem
zážitek, že vidí něco, co ještě nikdo neviděl.
Chystáme se na první koncert
s novou scénu v Paříži.
Publikum netuší, že jsme přidali novou část
a vše předělali, takže se moc těším.
Miluju překvapení.
Když jsme tuto novou show odehráli v Paříži,
naplnilo nás to, protože…
všechno to utajení
a veškerá naše práce během jediného volna se vyplatila,
protože fanoušci byli nadšení.
Přidalo to show na dynamice.
Když nás teď čeká poslední show v Londýně,
mám příležitost
jim ten zážitek ještě o něco obohatit.
Taylor chce, aby poslední show v Londýně byla co nejúžasnější.
Chce, všechny ohromit. Chce to udělat správně.
Chce zpívat „Florida!!!“ s Florence Welch.
Florence + The Machine.
Zazpívat „Florida!!!“ s Florence jsem chtěla
od té doby, co jsme tu píseň napsaly,
a v tu dobu měla zrovna v Londýně volno.
Už nejste z koncertu nervózní,
víte co a jak
a pak najednou Florence přijde zazpívat „Florida!!!“
Choreografie se musí sladit s hudbou a automatizací,
což je pohyb na pódiu, a začínáme opět znovu.
Vím, že když jim řeknu:
„Chci zpívat ‚Florida!!!‛ s Florence,“
a chci to s komplet produkcí,
vím, že to bude potřeba pořádně promyslet,
ale dá se to zvládnout,
protože tanečníci,
choreografové, scénografové,
štáb, celá kapela,
každý tady je nejlepší v celém průmyslu.
6 DNÍ PŘED VYSTOUPENÍM S PÍSNÍ „FLORIDA“
Je to takové zvláštní.
Musíme tu píseň nazkoušet.
Děláme to, co obvykle v pohodlí studia,
v terénu, ale také se snažíme, aby to překvapení neuniklo.
Stadion nemá střechu a venku čekají fanoušci,
takže musíme mít vypnutou aparaturu
a cvičit potichu.
Abyste něco utajili,
stojí to práci navíc.
To vám povím.
Jsem unavená, jen na to pomyslím,
ale stojí to za to, když se nám to pak vydaří.
Na zvukové zkoušce nahráváte zvuky.
Tanečníci shánějí místo pro nácvik choreografie,
aby lidi nezjistili, co se děje.
CHOREOGRAFKA
Než se nadějete, jste v nějakém sále
uprostřed hotelu s Amandou ve 21:30 večer.
Možná pak může…
-Tady se stáhneš. -Jo.
Florence otevře…
-asi úhlopříčně? -Jo.
Ohledně choreografie jsem se zeptala kamarádky Emmy Stone,
která ve filmech hodně tančí,
s kým pracovala, koho by mi doporučila.
Řekla mi, že potřebuju jen jednoho člověka, a to Mandy Moore.
Nikdy by mě nenapadlo,
že budu někdy spojována s Taylor Swift.
Jsem její fanynka, ale paradoxně
pracuji spíš pro film a televizi.
Nedělám vystoupení zpěváků.
Teď už chápu, proč mě povolala,
protože chtěla udělat něco jiného
a ráda vypráví příběhy. Její písně jako jako mini filmy,
takže když je poslouchám,
text a melodie mi přináší spoustu nápadů,
které pak můžu rozvíjet dál.
-Jo. -Je něco na tom
-„fuck“, že udělám… -Jo.
A najednou se to podaří.
Pak…
Jo, chceš udělat…
Sedm. Krása.
Nádhera, Amand. Boží. Raz, dva, tři…
Když jsem poprvé viděla Amandu Balen v akci…
Jdeme na to.
… dělala na turné choreografii. Nebyla tanečnice.
Jejím úkolem bylo ukázat mi, co budu dělat s tanečníky.
-Čerpala jsem… -Raz, dva, tři…
… od ní spoustu inspirace jako od umělkyně.
Pořád jsem jí říkala, že je úplná popová hvězda.
Tohle byl můj sen. Vážně.
Snila jsem o vystupování na koncertech a turné
mnohem víc než o Broadwayi. Odjakživa mě to přitahovalo.
Ani jsem je moc neviděla. Jen je sem přidávám.
Začínala jsem malými akcemi
a pak jsem dostala práci na turné Janet Jackson,
což bylo… Odjakživa jsem pro ni chtěla tančit.
Jela jsem na turné se Celine Dion.
Co ještě jsem dělala?
Přes pět let jsem tančila pro Lady Gagu.
Pět let jsme strávili na turné. Pracovala jsem na Glee,
což byl úspěšný hudební televizní seriál.
Byla to úžasná práce.
Potom jsem dělala na filmech jako La La Land.
Vystupovala jsem snad na všech velkých udílení cen s různými umělci
a tančila jsem na mnoha turné.
Ačkoli si přejete, aby to nikdy neskončilo,
tancem se nedá živit věčně.
Požadavky na vaše tělo nejsou udržitelné.
Když tohle posílíme, abys mohla dělat ty divoké pohyby,
stabilizuje ti to páteř a pomůže…
Mám dvě labrální natržení ve flexorech kyčle,
tělo mi prostě vypovídalo službu.
Učinila jsem velmi těžké rozhodnutí,
že je načase pomalu upustit
od kariéry profesionální tanečnice
-věnovat se aktivitám v zákulisí. -A pak jdu… pravou.
-S rukou na krku… tudy. -Dobře.
Pamatuji si, jak sem se Mandy ptala, jestli by s námi Amanda netancovala.
Mandy mi řekla, že je v důchodu
a že už taneční boty pověsila na hřebík.
Mandy za mnou přišla a řekla mi,
že by tým chtěl, abych s nimi tancovala v show.
Nejdřív jsem se pozvání na turné uchechtla
a odmítla jsem. „Nevím, jestli bych to dokázala.“
Práce v zákulisí a tanec na pódiu
jsou dvě různé věci.
Pochybovala jsem o sobě. Bála jsem se,
že nebudu tak dobrá, jako když jsem tancovala.
Ve výsledku jsem se sice hodně bála,
ale byla to příliš lákavá příležitost.
Druhá šan… Mám husinu.
Dostala jsem druhou šanci, jaká se moc často nevidí.
Tuhle píseň počítáme na osm.
Takže to bude raz, dva, tři, čtyři, pět, šest, sedm, osm
a raz raz, dva, tři, čtyři, pět, sedm, osm.
Řekne, a pět, dva, tři, čtyři.
Na pět je slovo „weed“
a vy se jak kdyby splasknete.
Jo, přesně.
A pak zpět nahoru.
Na pět.
Raz, dva, tři, čtyři, pět, šest, sedm, osm.
-Dobře, jen pro představu. -Jo.
A pak, uděláte… Hele!
Ano!
Jo!
Ahoj, Dewey.
S Amandou jsem byla včera v prázdném sále
a dělali jsme… Jako idioti.
Měli jste nás vidět. Jak asi víte, je to normálka.
-Dobře. -Moment.
S choreografií je to vždy zvláštní,
protože to je pravda. Před týdnem tohle neexistovalo.
Takže… přesně. Už jste to dělali?
Jen zhruba, ale…
Je to bomba!
Říkala jsem si, proč to všichni umí tak přesně.
Tanečníci doplňují Taylor,
scénu na pódiu a celý ten zážitek.
Takže to je velmi důležité a beru to velmi vážně.
Vždycky jsem nervózní,
když Taylor ukazuji něco poprvé, protože…
Především chci odvést dobrou práci a potěšit ji,
protože si jí moc vážím. Zbožňuji ji.
ZKOUŠKY ERAS TOUR 2003
Když jsem jí něco ukazovala poprvé, měla jsem z toho hrůzu.
Můžeme to doladit společně.
Ale naštěstí jsme spolu od samého začátku
velmi dobře komunikovaly.
Udělat tady něco kouzelnického. Společně to nějak doladíme.
Během téhle části se budu muset vrátit na pódium A.
Dobře.
Taylor mi předkládá myšlenky, barvy a nápady
a myslím, že rozumím tomu, jako si to představuje.
Chci znázornit Rites of Spring a Florence Machine.
Super.
-Jako by to vzalo naše těla! -Jo, úplně,
-natahovat se a… -Super. Výborně.
Trochu jako…
jako dívka v blázinci/lesní víla.
-Paráda. -Jo.
Takže ano, byla jsem nervózní?
Vždy jsem nervózní a potím se.
Přemýšlím, jestli jsem to udělala dobře. Jestli jsem nevybrala špatně.
Ahoj.
-Jak se máš? -Dobře. A ty?
-Dobře. -Máš pravdu. Těším se.
-Chceš se mrknout? -Moc ráda.
-Dáme skladbu Florence. -Mám si vzít sluchátka?
-Pustíme to nahlas. -Bezva.
Tak jo, můžeme?
-Ano. -Ano.
Dobře, čtyřicet-tři-nula-šest.
Raz, dva, tři.
Připravit, čtyřicet-tři-nula-šest a jedna vlevo.
První bod.
-Je to super. -Teď.
BPM dole.
Teď.
BPM zvýšené.
Teď.
Ty kráso!
Pak tady, Taylor…
Vy pak můžete hrát tady.
A pak, jo.
Je to taková vlna.
-Musí to být cool, co? -Dost cool.
Nelíbí se mi, že tancují bez nás.
Můžeme to udělat dřív, jestli chceš.
Jen jsem nevěděla, jestli…
Tamhle to je úchvatné a nikdo se na to nebude dívat.
Ne, protože se budou dívat na tebe.
Chtěla bych tam být s Florence s nimi.
-To by bylo neskutečné. -Víš, jak to myslím?
Je pro, jo. Bojím se, že když budu s Florence tady,
-lidi se na to nebudou dívat. -Všem to bude jedno.
A to mě trápí. Navíc si myslím, že Florence…
Bude pro. Jo.
Ráda se zúčastní a bude dělat super věci.
Tam.
Ano.
Bylo by super, kdyby to kleslo…
Pak to stoupá.
-Ano. -Určitě, že?
Pak to celé stoupne úplně najednou
A je to super a všichni to uvidí
-Tak dobře. -Super.
Dáme to ještě jednou
a po diskusi s Taylor
pak upravím… Máme všechny prvky.
Jen je musím přepracovat. Dobře? Výborně, lidi.
-Díky. -Výborně. Vypadá to skvěle.
Když často obsazujete tanečníky na turné,
choreografové mívají představu
o specifickém typu těla, specifickém vzhledu,
chtějí buď jen ženy, nebo jen muže.
Lidé často vyžadují,
aby vše vypadalo jednotně.
Takhle jsem to na „The Eras Tour“ nechtěla.
Když se podíváte na pódium jako fanoušek
a uvidíte lidi, kteří reprezentují vás, vaše přátele
a lidi, které vidíte v běžném životě,
to vás podle mě dojme a ohromí mnohem víc.
Chtěla jsem, aby se všichni podívali na pódium a pomysleli si:
„V tom člověku se vidím.“
Prostor, který Taylor zaštiťuje…
„TANEČNÍK“
večer co večer,
bych si přál vídat častěji.
I mimo zábavní průmysl
je důležité být viděn, slyšen a pochopen.
Jako začínající tanečník jsem měl spoustu učitelů
a profesorů, kteří kritizovali mou postavu,
a kdybych chtěl tančit profesionálně, musel bych zhubnout.
Vzpomínám si na jeden konkurz,
kde mi ředitel taneční skupiny řekl:
„Dobře, co uděláme s vaším tělem?“
V životě se vás lidi pokusí zdeptat.
Chtějí, abyste dělali něco jiného
než to, co milujete.
A pak tu jsou milí lidé, kteří vás podpoří,
jako v mém případě máma a bratr.
Musíte vědět,
že pocházím z milující rodiny.
Moje máma obětovala hodně,
abych měl s bratrem hodně zážitků.
Můj bratr se zamiloval do sportu.
Já se zamiloval do tance a začali jsme trénovat
ve stejnou dobu. Na základce, na střední, na vysoké,
a moc mě to…
moc mě těšilo sledovat ho, jak se mu daří v něčem, co tak miluje.
Teď hraje v NFL
a třikrát jsem ho byl podpořit na Super Bowlu.
Po vysoké škole
jsem myslel, že budu vyučovat tanec do konce života.
Vzpomínám si na jeden e-mail, ve kterém stálo:
„Pořádáme uzavřený konkurz. Jméno umělce zveřejnit nemůžeme,
ale choreograf je Mandy Moore.“
V té době jsem neměl ani vindru.
Zavolal jsem bratrovi s tím,
že nevím, o co se jedná,
ale že mi něco říká, že se musím zúčastnit.
Odpověděl mi, že to zařídíme.
A koupil mi letenku.
KAMŮV KONKURZ
Když přišel na konkurz, úplně mě magnetizoval.
Je skvělý tanečník. Má naprosto uhrančivý úsměv.
Má za sebou výborný trénink.
Ztělesňuje to, co mi přišlo
jako podstata toho, jací by ti lidé měli být.
Kam dokáže rozzářit
nejen pódium, ale i celou atmosféru turné.
Je naprostý originál.
Nechci tanečníky, kteří splynou.
Je mi jedno, že na sebe strhnou pozornost. Naopak.
Chci, abyste měli pocit, že jste viděli
celou skupinu jednotlivých hvězd na pódiu.
Teď…
když vím, že tento prostor existuje,
kde můžu být naplno sám sebou
se vším, co mé tělo nabízí takové, jaké je teď,
tohle je jako můj Super Bowl.
Nevyšla jsem z pokoje. Takže jo.
Ráno si mi kočka lehla na hlavu.
Seženu ti dodávku na půjčení.
Dobré ráno.
Ahoj.
V závěru každé etapy turné
Taylor chystá prémie pro všechny tanečníky, hudebníky a členy štábu.
Vyplácení prémií je důležité, protože chci
s „The Eras Tour“ stanovit precedens.
Lidé, co pracují na cestách, dostávají větší prémie,
když turné vydělá víc.
A tito lidé pracují velmi tvrdě
a jsou nejlepší ve svém oboru.
Takže jsem každému členovi štábu napsala vzkaz.
Trvalo mi to pár týdnů,
ale moc mě to baví.
Ráda si představuju životy lidí, až se vrátí domů,
co budou dělat ve volném čase, a děti které dlouho neviděli,
protože byli několik měsíců na turné.
Odvděčit se jim za to
je pro mě jako Štědrý den, kdy jim konečně můžu poděkovat.
Prémie! Miluju vyplácení prémií.
-Tak jo. -Panečku…
-Každý má svůj balíček… -Zlato…
… a říkala jsem si, že je rozrovnáme.
Ukaž… vosková pečeť.
Ty jsi na všechny dala pečeť?
-Jo. A… -To si děláš srandu.
Málem museli přijet hasiči.
Podívej se na tohle, Taylor.
Šest zvukařů si nechalo vytetovat tohle.
„Cruel Summer, 152 koncertů.“
Panebože.
-Nevím… -To je šílené.
… jestli to víš, ale na „Reputation“
-si nechali udělat hada. -Proč mají smrtku?
To netuším.
Aby to bylo děsivé. Nemůžou si tam dát…
Hodí se k jejich…
… vytetovat motýla nebo koťátko.
Podle mě to znamená, že je 152 koncertů málem zabilo,
ale přežili to.
-Bože, to je přesně ono. -Tohle to znamená.
-Taková je realita. Ježíši. -Jo.
-Doženu vás. -Vyhodím ty tašky.
-Je to soudní. -Máš ten s čísly?
To je super.
-Sedm, sedm, pět, šest, sedm, osm. -Jedna, dva, tři, čtyři.
-Jo, dobře. -Jdeme.
Každý máte napsaný stejný vzkaz.
Chci, abyste si je otevřeli.
Ale než se na ně podíváte,
chci vám říct, že tato etapa turné
byla těžší než všechno, co jsem kdy naživo dělala.
A vy jste se toho chopili s takovým nadšením
a zvídavostí a byli jste neskutečně vytrvalí.
Ale ten váš elán a kolik jste toho publiku předvedli,
to mě dostává každý večer.
Turné se nám vydařilo díky naší tvrdé dřině.
-Můžeš prosím přečíst… -Dobře…
… tenhle vzkaz.
„Taylor Swift.“
Dobře.
„Milý Kame, obcestovali jsme svět, jak jsme si předsevzali.
Ohromili jsme publikum, ale chyběli nám rodiny.
Má vděčnost nepochází z banky. Ale tady je…
… dolarů jen jako poděkování. S láskou, Taylor.“
Taylor Swift Rozdala 197 Milionů Dolarů na Prémiích Štábu a Účinkujícím Eras Tour
Mám vás moc ráda.
Máme tě moc rádi. Tohle je neuvěřitelné.
Můj táta rozdal šeky našim řidičům
a předal jim i ručně psané vzkazy od Taylor. Je to neuvěřitelné.
Znám řidiče z turné a zeptal jsem se:
„Rozdávají umělci takto velké prémie?“ Neslýchané.
Taylor Swift Překvapila Štáb Eras Tour Šokujícími Prémiemi
Copak je, Maxi?
ASISTENT PRODUKCE
Je dojatý, je jen dojatý.
Bože, chceš obejmout?
-Jsi v pořádku? -Asi omdlím.
Pojďte sem.
Mám vás moc ráda.
Ta první chůze byla dobrá,
když jsi začala pomalu a pak jsi zahnula.
Dobře.
Každému jde něco jiného.
Trvalo mi dlouho, než jsem se zorientovala v choreografii.
Mandy mě umí
učit choreografii z lyrického pohledu.
Jak jsi dělala ty drobné krůčky?
Jo, jsou to jen kroky.
Takže začneš s…
Dobře. To je ono. Máš to.
Nepočítám do osmi.
Učím se podle slabik v textu,
na které navazuji pohyb.
Jinak se to prostě naučit nedokážu.
Nevěděla jsem, jestli to má být…
Zazpívat to
Pak to hodit, nebo zazpívat…
-To je ono. To jsem si myslela. -Jo.
Pardon.
Kdybych se měl naučit choreografii za 30 minut
a pamatovat si, kam a na kterou značku jít,
že ke mně v určitou chvíli přijde tanečník,
a to před 90 000 lidmi,
explodoval by mi mozek.
Je to obrovská výzva.
Nehledě na to, že celou dobu
zpívá a dělá všechny tyto věci zároveň.
Je to jako tři a půl hodiny v kuse žonglovat.
Učit se choreografii
není jen o tom udělat krok kvůli kroku samotnému.
Je to velmi vizuální a dává mi to po výpravné stránce mysl.
Také je zajímavé být
v týmu odborníků.
Nutí mě to podávat co nejlepší výkon
a plně se soustředit.
Je to jeden z těch okamžiků,
kdy tlak je výsadou, protože…
oni to nespletou, tak ať to nezblbnu já.
Dobře, mám dobrý pocit.
-Dobře. -Můžu…
Jo, zítra se k nám přidá Florence,
-takže tu bude s tebou. -Bezva.
Jsme rádi, že se ti…
-Moc se mi to líbí. -Díky, Taylor.
Myslím, že to bude výjimečné.
Skvělá práce, lidi. Nádhera.
Díky za tu píseň.
-Víš… -Jo!
Jo, jste skvělí. Je to moje práce.
Těším se, až tu show uvidím znovu.
-Jo. -Řidič se mě zeptal,
jestli tu show uvidím poprvé.
-A já, že ne. -Ne.
-Jo. -Ne…
KAMOVA MATKA
Koleno už mám lepší.
Nechci sedět na vozíku.
Trochu ho potřebuji.
-Ale… -Dostat se tam.
-Jo, ale chci tančit. -Pověz jim to.
Povím jim to. Připadám si jako pokrytec,
když budu sedět v části pro vozíky a začnu trsat.
Přijdou ke mně
-a seberou mi vozík. -Co že začneš?
-Trsat. -Tohle je ten pohyb?
Nějak tak.
-A kdy… -Někdy třesu rameny.
Někdy se kroutím.
A kdy to…
-Kdy to děláš? -Jo. Mám toho spoustu.
A někdy dělám i tu vaši choreografii…
Je to takhle.
Něco…
Tohle já dělám.
-Na „Shake It Off“. -Jo.
Dělám i tohle.
Tohle je moje píseň.
Zbožňuju ji.
Tenhle zážitek je neskutečný.
Pro mě.
To nic.
Sledoval jsem, co všechno jsi obětovala.
To nic.
Bylo toho tolik,
abychom mohli dělat to, co děláme.
Jít za svými sny
-naplno… -Ano.
A…
jsem moc rád, že ses přijela podívat.
Jo.
Protože s Khalenem můžeme dělat to, co milujeme,
v takhle krásných prostorách…
je to výsledek tvé lásky.
A činů.
Takže jsem…
Jsem moc rád, že takhle uvidíš…
plody své práce.
Nikdy nebudu
v těchto prostorách bez tebe
a nebudu oslavovat.
Stejně jako já jsem dřel,
si jsem plně vědom toho,
jak moc ses nadřela ty, abychom tohle mohli dělat.
Proto se tak moc snažím
-o tebe dobře pečovat. -Jo, já vím.
-Mám tě ráda, synku. -Mám tě rád.
-Jo. -Bude to dobrá show.
-Já vím. -Užiješ si to.
Budu tančit, jo.
Ahoj.
Jsi tady! Stihla jsi to.
-Ahoj. -Já jsem Mandy.
-Tohle je Florence. -Panebože.
-Je mi ctí. -Ráda tě poznávám.
Viděla jsem včera tvoji show a bylo to úžasné.
Lidi, tohle je Flo,
-tohle jsou tanečníci. -Těší mě.
Bude to super.
-Je to obrovské. -Šílené, že?
-Je to tu obrovské. -Jo.
A taky je hodně prostoru tady.
Takže ti to ukážeme a pak
a naše choreografie je,
že uděláme něco, co je ovlivní.
My třeba zazpíváme „Florida“
a oni udělají…
Vystupovala jsem na velkých pódiích, ale tohle není…
Myslela jsem, že jen přijdu a budu pobíhat,
jako to dělám na svých koncertech.
Prostě tam přijdu a pobíhám.
Nastoupíš do zadního výtahu, ale uvidíš…
Výtahem jsem nikdy nejela.
-Ne? Je to sranda. -Popový výtah.
Bude tě to moc bavit.
Když jsem tam přišla,
ukazovali mi moji choreografii.
Říkala jsem: „Ne, počkejte. Já přece tohle nedělám.
Vždyť to podělám.“
-Můžeme? Raz, dva, tři, rozejít. -Raz, dva.
Dobře. Výborně.
Výborně. Dobře.
Takže tohle je Karen.
Ahoj, Karen.
A Nat a Tamiya budou za vámi a Raph tady.
Takže budete v bezpečí.
Začne se to zvedat na „So I did my best,“ dobře?
-Bezva. Dobře. -Ona si lehne…
Bude u tebe, jestli nevadí.
-Jo. -Opře se ti hlavou takhle sem.
Bylo by super, kdyby ses dotkla její hlavy.
Na „So I did my best to lay to rest, all of the bodies
-that have ever been on my body.“ -Jo.
Dává to smysl.
Dobře.
Nádhera.
Zvedni ruku. Nádhera. Ne, pardon. Na…
„Is that a bad thing to say in a song?“
Pardon. Takže, na „Sink into the swamp“ jsi pořád dole.
-Ano. -Ano. Dobře.
„Sink into the swamp.“
Píseň, nahoru.
-Rozumím. -Dobře, bezva.
Teď musíte začít tohle.
Nádhera.
Zpět doprostřed. Pak znovu.
To je radost.
Jsme si podobné v tom, že persona je velká, ale osoba je jemná,
takže proto si spolu rozumíme.
Zvenčí je to opravdu velké,
ale když jsme spolu,
prostě jen blbneme a jančíme.
Na show
bylo nejhezčí vidět to publikum.
Bylo tam tolik lásky a skvělá atmosféra.
-Jo. -Byla jsem úplně…
Všechny ty oázy,
dívky v šatech tančily.
-Bylo to úžasné. -Přináší to radost a…
A ženskost, není…
-Není se za co stydět. -Ano. Ne. Byla to nádhera.
Jo.
Natalie a Odee stojí tady.
Ty se vydáš dozadu, dvě dívky,
a pak si stoupneš sem.
Musíš jít doprostřed.
A otočit se.
Jo, pak tě svezeme dolů.
A Dewey ti pak na konci pomůže, ano?
Jo. Bože, bude to super.
Můžeme? Jo ráda bych…
Taylor, můžeme to sjet znovu od výtahu?
Ne, víckrát už ne.
Umíš si to představit? Řekneš:
„Florence, hodně štěstí. Bude to super.“
-Jo. Určitě to dáš. -Jo.
Chceš si to zkusit?
Dobře.
Jo, Florence!
Dobře. Připravená jet dolů?
Jdeme na to! První jízda výtahem.
Nevadí, když ti u toho budu říkat
-třeba „běž doprava“? -Vůbec ne.
-Dobře, bezva. -Co?
Ne, brácho.
JSME S TEBOU od Shepherd's Bush Empire v květnu 2009
Londýne,
Wembley Stadium,
moje kamarádka Florence vás přišla překvapit.
Co na to říkáte?
Když jsem poprvé vyjela tím výtahem,
bylo to jako přistání na Marsu.
Nikdy jsem neviděla nasvícené pódium ani to publikum.
Bylo to něco mimořádného.
Je to, jako když vidíte tento kulturní moment zvenčí,
a najednou jste uvnitř.
Byla to jízda, ale moc mě to bavilo
a bylo to děsivé.
Taylor je navíc moje kamarádka,
takže ji znám jako velmi přátelskou osobu,
ale když jsem vyjela výtahem, říkala jsem si: „Panebože,
to je Taylor Swift.“
Wembley Stadium,
pořádně zatleskejte národnímu pokladu,
výjimečné Florence + The Machine.
Když jsem odcházela z koncertů
a viděla lidi, jak jdou domů, říkala jsem si:
„Doufám, že dostali to, na co čekali.“
„Doufám, že dostali to, na co si šetřili peníze.“
Milujeme tě, Taylor!
Tady pociťuji hrdost a uspokojení,
protože když odcházím z „The Eras Tour,“ nikdy o tom nepřemýšlím.
Taylor!
Ve vzduchu panuje toto kouzlo.
Všechny tyto částečky třpytek, flitrů,
konfet, dívčí zábavy, náramků přátelství a…
prostě kouzla v Eras.
České titulky Terkas