Downloaded from YTS.LT
Official YIFY movies site: YTS.LT
Скажи, як будеш готовий.
Отже...
Уявіть, що в школі щось трапилося.
Це захисні ставні, що надійно затуляють вікна.
А ось складаний балістичний щит для самозахисту.
З нами сьогодні наш робот, Go1 Unitree.
Чотириногий механізм, що наслідує анатомію собаки.
Цей пристрій легко застосовувати у разі інциденту з масовими жертвами.
У розкладеному вигляді площа покриття становить приблизно метр на півтора.
Як бачите, він розрахований на малу окружність кінцівки.
Цю вагу підніме й першокласник.
Інші учні сховаються позаду.
У перевернутому стані забезпечує миттєве укриття, буквально ловить кулю.
Перевертаєте і все.
Ніхто не чекає на стрільця у продуктовому.
Ви бачите зброю?
Ніхто не чекає на стрільця у театрі.
Так, я бачу зброю.
Можна додати світлозвукову гранату або димову завісу,
а також побігти просто на зловмисника, щоб відволікти його.
Наші системи встановлено в школах, коледжах та університетах, аеропортах...
морських портах.
Через те, що випадки стрілянини в школах так почастішали,
наші розробки користуються великим попитом.
ДУМКАМИ Й МОЛИТВАМИ
Або як пережити шкільну стрілянину в Америці
МЕДФОРД, ОРЕГОН
Загроза на території кампусу.
Заблокуйтеся та приготуйтеся до втечі чи захисту.
Система реагування на надзвичайні ситуації активована.
До центру реагування 911 зателефонували.
Правоохоронці вже їдуть.
Заблокуйтеся та приготуйтеся тікати чи захищатися.
Загроза на території кампусу.
Заблокуйтеся та приготуйтеся до втечі або захисту.
Система реагування на надзвичайні ситуації активована.
До центру реагування 911 зателефонували.
Правоохоронці вже їдуть.
Заблокуйтеся та приготуйтеся до втечі або захисту.
Загроза на території кампусу.
Заблокуйтеся...
Ми проводимо навчальні тривоги, скільки я пам'ятаю.
...активована.
Іноді під час тренування я дуже лякаюся.
І тоді я не... Я просто така: "Господи!"
І я вже не можу діяти за інструкцією,
тобто поводитися тихо, бо я відчуваю завеликий тиск.
Так, це лячно. Я по-справжньому лякаюся.
Знаю, що кажуть: тренування це як гра, як спорт.
Я думаю, до навчальних тривог це теж підходить.
Найкраще, що спадає мені на думку, це стати біля дверей.
Я доволі крупний,
тож я став би біля дверей і спробував
разом з іншими хлопцями завалити стрільця.
Якщо в мене буде пляшка для води,
можна кинути її в них, щоб відволікти.
Якщо ні, я просто дістану з рюкзака щось велике, як книжку чи папку.
Я просто побіжу.
Багато хто з мого оточення це каже:
"Якщо ти щось побачиш або почуєш, одразу біжи".
Ой, розприскувачі! Де вони?
Де вони?
Що відбувається?
У чому справа?
Я гадки не маю, в чому справа.
Що відбувається?
- Хтось стріляє. - Боже, де?
Не знаю.
Люди вже біжать через поле.
Перепрошую, але біля нас щойно пролунало десять пострілів.
Перерва.
Так?
Ви справді так думаєте?
Чому ви прийшли на цей конкурс?
У травні 2018 року в мою школу увійшов стрілець.
Я був у класі малювання.
А він пішов у сусідній клас.
Було вбито вісім учнів і два вчителі.
Що з тобою, Кеті?
Наша країна підвела нас!
ЛОНГ-АЙЛЕНД, НЬЮ-ЙОРК
Пам'ятаю, я тоді була у восьмому класі.
У якійсь школі була стрілянина. Вже не пам'ятаю, у якій саме.
Але я тоді...
Я всю ніч дивилася про те, як підготуватися,
якщо до вашої школи прийшов стрілець.
Я шукала інформацію в інтернеті.
Заходила в TikTok і дивилася...
Вивчала питання.
Ще одна неочевидна порада.
Перевірте, чи є у вас доступ до стелі.
Чи є там рухомі панелі?
Як на мене, краще отримати удар, скажімо, в зап'ястя чи щиколотку,
ніж спіймати кулю в легені, серце чи голову.
Я дивилася й читала про досвід інших людей.
Тепер я знаю, що робити.
Якщо я сама в туалеті, я знаю, що робити.
Якщо я на вулиці,
я знаю, що робити. Так само знаю, що робити в класі.
Я готова до будь-якої ситуації, але я цьому не рада.
Майже як ви й казали.
Нас ніби вчать думати як дорослі.
Тепер ці події
на одному рівні з торнадо чи ураганом.
Боже мій!
Господи! Негайно лягайте!
Сьогодні учень початкової школи
"Фейзон Елементарі Скул" в Саут-Хоумвуд
проніс зброю.
Триває розслідування стосовно учня, що приніс зброю до...
- ...в кампус зброю. - Це не перший випадок за цей тиждень.
Мені навіть не треба про це спеціально пам'ятати.
- Це вже ніби норма. - Так, це норма.
Типу "У разі надзвичайної ситуації,
у разі торнадо чи урагану..."
І на тому ж рівні: "У разі шкільної стрілянини,
якщо хтось захоче застрелити тебе й твоїх друзів..."
"ВАШИНГТОН ТУДЕЙ"
У школах тепер небезпечно.
На робочому місці небезпечно, в магазині небезпечно...
Чим ми займаємося?
Хочете безпеки для дітей?
Найкраще, що ми можемо зробити, залучити поліцейських...
Заборонити штурмову зброю, як у Рембо.
Дискримінувати деякі найпопулярніші види зброї.
Чим ми займаємося?
Вогнепальна зброя несе смерть нашим дітям.
Насправді від ножів гине більше людей, ніж від вогнепальної зброї.
- Чим ми займаємося? - І що ви пропонуєте?
Заборонити столові ножі?
Переймаєтеся через цензуру в книжках? Мертві діти не читають.
Дітей треба захищати так само, як ми захищаємо президента.
Для чого ви тут?
Вони розумніші за нас. Вони кращі...
Найвищі щаблі влади нічого не роблять.
Зробіть щось. Я згоден, але зробіть щось корисне.
Цивільних осіб по всій Америці навчають працювати рятувальниками.
Практичне тренування проводять у школах,
на робочих місцях та в громадах по всій країні.
Понад 20 мільйонів дорослих пройшли підготовку на випадок нападу.
Пані та панове, радий бачити повний клас.
Почнімо. Мене звати Френсіс Брук.
Я інструктор з домедичної допомоги.
Я почав працювати в 2018 році
після 32-річної кар'єри в правоохоронних органах.
Паралельно я працював у школі, отже робив усе:
вдень навчав дітей, а вночі переслідував наркоторговців.
Кріс Тейлор, майор офісу шерифа Грінвілла у відставці.
Протягом останніх 6-7 років кар'єри працював із Секретною службою.
Кріс Морріс, директор організації Active Shooter America.
Також я агент прикордонної служби в Сан-Дієго.
Я дуже позитивний, оптимістичний, життєрадісний.
Тож незважаючи на те,
що ми говоритимемо про жахливі речі,
ми спробуємо хоч трохи розважитися.
Отже їхня головна мета
потрапити всередину і якнайшвидше вбити якомога більше людей.
Скажіть мені чесно,
коли школою гасає озброєний стрілець,
невже є якийсь сенс залізти під стіл і сховатися?
Але саме цьому нас вчать уже 25 років.
Що як барикади не допоможуть?
Що як там, де ви знаходитеся, нема де сховатися?
Це ви рятувальники.
Ми ще їдемо, а ви вже на місці.
- Хутко! - Він уже іде.
Працюють суглоби, не м'язи.
Готові? Вперед.
Безпека! Добре.
Можна використати вагу тіла та силу тертя
між мною та килимом, щоб двері не відчинялися.
Просуньте поранену руку в петлю
і затягніть.
Господи!
Ви молодці. У нас тут сильна кровотеча.
- Як боляче! - Кровотеча зупинилася.
Це моє перше тренування.
Чудова робота, далі буде тільки легше.
Друзі, ви маєте усвідомити,
що ви вже не пташенята в гніздечку.
Ви тепер яструби, що намагаються з'їсти пташеня.
Ви поки що пташенята, чи не так?
Думаєте: "Як захистити гніздо від яструба?"
Але я хочу, щоб ви вже на парковці
відчували, що ви яструби,
адже наша кінцева мета
навчити вас працювати на власний порятунок.
У нього зброя!
Впустіть!
Дивись на мене!
Я просто увійшла.
Я методично стріляла в людей, ряд за рядом, і постійно кричала.
Цей звук означає звук пострілу. Прийняли рішення використати його.
Тепер я від нього щоразу підстрибую.
Дивись на мене!
Мабуть, мене найбільше вразило те,
якими реалістичними ці тренування відчуваються.
Це ж звичайний шмат пластику.
Але я дійсно відчував владу,
коли бігав за людьми коридорами, а вони від мене тікали.
Це відчуття дуже лякає...
Воно гидке.
Оце так.
Відчувається, як справжня.
Вибачте.
У Америці 30 штатів дозволяють вчителям носити зброю в школі.
У штаті Юта будь-який вчитель з дозволом може приховано носити зброю
і не попереджати батьків чи адміністрацію школи.
Спробуйте на секунду замислитися.
Я хочу, щоб ви заплющили очі.
Я хочу, щоб ви опинилися у часі
й місці,
які ви вважаєте
найбільш спокійними,
розслабленими та щасливими.
Там і залишайтеся.
Закрийте на секунду очі.
- Трохи довше. - Гаразд.
Адже я бачу, як тремтять ваші повіки.
А значить, ви дуже напружені.
Спробуйте. Глибокий вдих через ніс і видих через рот.
Тепер погляньте на пістолет. Зосередьтеся ось тут.
- Вийшло? - Так.
Спокійно й повільно.
Стрільби по мішенях з бойовою зброєю на стрільбищі Лі-Кей.
Але стріляють не солдати й не поліцейські.
Це вчителі
й директори шкіл.
"Академія вчителів" шеститижнева програма.
Спробуйте трохи посунутися сюди.
Хто з вас уже має досвід користування пістолетом?
А в кого немає жодного досвіду?
Ви вперше триматимете в руках пістолет?
Що ж, чудово. Прекрасно.
- Мені подобається. - Ура, Рейчел!
Я лише хочу, щоб ви не дивилися на пістолет
і натиснули на курок, добре?
Пам'ятаєте, як ми пригадували місце щастя?
Не поспішайте, дозвольте пістолету вистрелити.
Добре. Нічого особливого, правда?
- Хіба трошки. - Так.
Напевно, вас найбільш хвилює передчуття.
Я хотіла викладати поглиблений курс хімії з третього класу старшої школи,
відколи я почала її вивчати.
Настільки я була ботанкою.
Я казала собі: "Це найкращий предмет для вчителя!
Хочу його викладати!"
...думка, курок, щаслива думка, курок.
Приємний спогад і одразу натискайте.
Я зможу.
Зробіть глибокий вдих через ніс,
а видихніть ротом.
Відпустіть усю напругу.
Хай усі страхи, з якими ви прийшли, виходять з диханням.
Тут лише ми з вами. Більше нічого навкруги немає.
У вашій руці вогнепальна зброя.
І більше вас нічого не має хвилювати. Ви тут бос.
Я вже 25 років працюю вчителькою.
Кількість учителів, що пішли з професії,
значно зросла за останні два роки.
Але ті з нас, хто прийшов на цей курс,
це ті, хто ще тримаються.
Не знаю, може, остання крапля і близько, але це ще не вона.
- Як називається цей курс? - "Академія вчителів".
Чому ви вирішили створити "Академію вчителів"?
Ми підтримуємо всі шкільні ініціативи,
що стосуються безпеки
і засобів самозахисту.
Ми самі цьому вчимо.
Але що як цих засобів недостатньо?
Офіціальні інструкції не кажуть, що тоді робити.
Я одразу вам зізнаюся, що нам дістається за цей курс.
Багато хто каже, що це занадто
аж настільки готувати вчителів.
Але я вже казав і ще скажу:
ми не готуємо вас на наше місце.
Аж ніяк.
Це лише інструмент, він не вибухне у вас у руках.
Я не хочу володіти зброєю.
Не хочу мати зброю у себе вдома.
Ми спробуємо скоригувати вашу надмірну реакцію на...
Я не хочу кожен робочий день
починати з думок про те, який одяг обрати,
щоб було куди покласти зброю.
Відпустіть трохи нерви.
- У мене пальці де треба? - Так, на 100%.
Але я записалася на цей курс у першу чергу для того,
щоб бути готовою
захистити дітей.
Дехто скаже, що це погане рішення.
Що кажуть люди?
Вибачте, але поради "забарикадуйтеся, та й усе" вже недостатньо.
Тож ви радите їм стріляти?
Ми кажемо їм, що в них є право давати відсіч, право обирати.
Я не хочу, щоб ви ганялися за кимось по всій школі.
Я хочу, щоб ви дотримувалися інструкції та барикадувалися.
Робіть те, що маєте робити.
Але може статися так, що цього буде замало.
І це особистий вибір.
Ви маєте усвідомити, що геройство не для всіх.
Але коли прийде час... Сподіваюся, ніколи.
Якщо ви зіткнетеся з такою ситуацією, що ви будете робити?
Упадете і прикинетесь трупом чи дасте відсіч?
Я дуже хочу працювати вчителькою початкових класів.
Мені подобається працювати з маленькими дітьми.
Мені подобається давати їм можливість самовираження, навчати їх,
допомагати їм досягати життєвого успіху.
Але стрілянина в школах псує мої мрії.
Мені постійно треба тренуватися, готуватися до гіршого.
А якщо хтось із дітей постраждає під час моєї зміни,
я почуватимуся винною, навіть якщо це буде не моя вина.
Я буду думати: "Я б їх захистила, якби зробила отак".
І це буде так... Я дійсно почуватимуся винною.
ДЖУЛІ ВЧИТЬСЯ В СЕРЕДНІЙ ШКОЛІ
МЕДФОРД, ОРЕГОН
Підійми.
Добре.
Так.
Чарлі, тікай, поки не прийшла моя черга.
САММЕР ВЧИТЬСЯ НА ДРУГОМУ КУРСІ.
Я була в лікаря два дні тому.
Вона розпитувала, що я думаю про школу і все таке.
Вона прямо запитала, чи почуваюся я в школі безпечно.
І справа в тому... не знаю...
Для мене це було дуже складне питання.
Хочеться сказати так, але якщо замислитися...
Починаєш питати в себе: "А дійсно, чи безпечно в школі?"
- Я дійсно... - Ми не в безпеці.
- Так. - Не в безпеці.
Сумно вже те, що це питання виникає.
І я думаю: "Що таке? Чому ви це не зупините?"
Навіть із Крістофером Клеєм було...
У нього було важке минуле, але не настільки вже.
- У нього був... - А хто це?
- Крістофер Клей, прибиральник. - Зрозуміло.
Але я стільки разів ходила поруч із ним...
Цей прибиральник працював тут десь пару років.
А потім, за тиждень до початку навчання, він сказав:
"Першого вересня я розстріляю всіх, хто прийде."
А це ж день першокурсників.
Він сам здався поліції.
А коли поліція обшукувала його дім,
вони знайшли там тонни зброї та боєприпасів,
а також креслення школи.
Я вже знав про таке явище, як шкільна стрілянина.
Але я не сприймав це надто серйозно, аж поки...
Коли я дізнався про прибиральника, одразу подумав: "Блін, тепер і тут".
А ще це був працівник школи.
Тобто це була не та загроза, якої школа очікувала,
не стороння людина.
Це був працівник, у якого були ключі від класів,
він знав будівлю, знав навчання.
Пам'ятаю, прочитала про нього в новинах, хоч намагаюся таке не читати.
Його звали... Можна казати ім'я?
Підозрюваний звернувся до поліції Медфорда 20 липня.
Він сказав, що має нав'язливі думки про вбивство
і планує їх втілити.
Поліція провела розслідування.
Повідомляють, що він мав зброю, боєприпаси й тактичне спорядження.
Також повідомляють, що він склав план масового вбивства.
Його визнали винним, але неосудним
у замаху на вбивство другого ступеню.
Могло статися набагато гірше.
Що я могла б зробити, якби хтось увірвався в заклад?
Тобто зараз лише представитися?
- Так, назвіть своє ім'я. - Добре. Я Рон Гавінер.
Директор служби безпеки шкільного округу Медфорда.
Рон керівник служби безпеки шкіл Медфорда.
Ми бачимо повний спектр шкільних інцидентів.
Більшість із них нижче середнього рівня тяжкості.
Але в нашому окрузі стався майже згубний промах.
У нас був працівник,
що планував масове вбивство учнів та співробітників.
Він ледь це не здійснив.
У нього був доступ до школи, усі шкільні ключі.
Не вдаючись у деталі, можна сказати,
що він вживав активних заходів для скоєння злочину.
Він готував зброю.
Це сколихнуло громаду і привело
працівників сфери безпеки до усвідомлення,
що таке може трапитися тут.
Нам потрібно бути напоготові. Самовдоволення вбиває.
Такі навчання
це масштабні реконструкції стрілянини з масовим ураженням.
Школи та громади проводять ці навчання,
щоб усі були готові зустріти стрільця.
Рятівники, вчителі та дехто з учнів
беруть активну участь у цих завданнях.
Шкільний округ Медфорд співпрацює
цього тижня з кількома агентствами, що проводять навчання з безпеки.
Сотні людей беруть участь у навчаннях на випадок стрілянини
у середній школі "Оукдейл",
у тому числі волонтери, що грають ролі батьків,
а також учні, бо це імітація справжнього нападу.
По всій країні були сотні випадків стрілянини у школах.
Понад двадцять лише цьогоріч.
Це ледь не трапилося і в нашому власному окрузі.
Ми вже певні, що це торкнеться й нас. Лише не знаємо, коли
і якою мірою.
Стрільці перестрибнуть паркан
і вчотирьох увірвуться до будівлі у цьому місці.
Двоє рухатимуться цим коридором.
Один піде сюди, різко поверне праворуч
і відразу почне стріляти в жертв.
Ми об'єднуємо ресурси з округом, з містом,
з рятівниками і лікарнями.
Інший підніметься сходами.
Рухатиметься в цю частину будівлі.
Він стрілятиме у рятівників, що наближатимуться до будівлі.
Скільки загиблих має бути в кожному секторі?
Якщо можна, давайте по п'ять.
Це кульмінація 6-12 місяців роботи й підготовки.
У вас є тіла?
І цього ранку ми додамо останні штрихи.
Я потрапив у сферу освіти після армії,
бо хотів продовжувати робити те, що йде на користь суспільству.
Щойно навчитеся бачити такі речі,
ви вже не зможете їх розбачити.
Усім доброго ранку.
Бачу, дехто з вас трохи нервує.
Усіх розумію. Я Брет Чемпіон.
Я радий працювати інспектором у шкільному окрузі Медфорд.
Дякую, що знайшли час на цю вправу.
Ми знаємо, що для успіху тренування потрібно кілька репетицій.
Справа ось у чому. Щойно ми почнемо говорити про стрілянину,
ми відчуємо відповідні емоції.
Такі речі викликають страх.
Не лише тому, що вас тут дуже багато,
а й тому, що ви відіграватимете свої найгірші кошмари.
Які в такої масштабної події ознаки, звуки й запахи?
Усе це буде.
У реальності дехто з нас може через це запанікувати,
захоче відступити.
Я буду першим, хто переконуватиме вас,
що відступити це нормально.
Просто дайте дорогу іншим.
Приходьте у спортзал о сьомій. Буде музика.
Буде пончиків на 500 доларів.
Я наїм на всі 600 з тих 500 доларів.
Якщо не знаєте своєї ролі, дивіться на плакати.
Там розписані ваші позиції.
Знайдіть свої столики. Ми піднімаємося на будівлю.
Якщо є питання, не уходьте.
Нічого ж не трапиться.
Такий досвід не кожного дня можна отримати.
Яка в тебе рана?
Поранення верхнього грудного відділу хребта.
- Скільки буде стрільців? - Чотири.
Але ви маєте їх уникати.
А що як не вийде?
- Вони ітимуть іншим шляхом. - Добре.
Дякую.
Будь ласка, пам'ятай, що це лише навчання.
Ми робимо все це для того, щоб отримати досвід
і розібратися, як діяти в такій ситуації.
- Чотири стрільці. - Ти впораєшся.
ЛОНГ-АЙЛЕНД, НЬЮ-ЙОРК
Чесно скажу, це тренування буде корисним,
лише якщо всі гратимуть свої ролі.
Дотримуйтеся своїх ролей.
Якщо я кажу сидіти й кричати "Хочу до мами!",
ви кричите "Хочу до мами!".
Якщо я прошу кричати "Допоможіть! Я хочу жити!"
чи "Я не хочу вмирати! Чому ви не допомагаєте?",
саме це ви маєте казати.
Навчання пройде 19-го серпня.
Майте на увазі, що ви побачите численні жертви.
Десь п'ятдесят із вас лежатимуть мертві чи поранені.
Ви побачите мертвих дітей, тобто так загримованих.
Деякі образи будуть лякати.
Ви побачите рани та щось навіть гірше.
Буде моторошно. Дехто таке любить.
Емма таке обожнює, Лейні ніяк не дочекається.
Але ми всі різні.
Ще будуть звуки.
Кім розкаже про звуки більше, бо, на жаль,
з часом я перестав їх помічати.
Але для вас це буде найважчим у навчанні.
Я не можу підготувати вас
до розуміння, який стоятиме галас.
Найбільш травмують психіку не рани й не кров,
адже ви знаєте, що це імітація.
Але шум, який може викликати головний біль
або навіть... ви будете все це чути.
Дуже важливо, щоб ви знали, на що ви йдете.
Гаразд.
Батьки, вас ми будемо дуже раді бачити.
Я слідкуватиму з оглядового майданчика.
Не хочу брехати. Були батьки, що там плакали, бо це дуже реалістично.
Але не треба аж так лякатися.
Усі, хто через це пройшов, отримали задоволення.
Ви жартуватимете до й після навчання.
Але під час роботи гратимете свою роль.
У нас буде реконструкція стрілянини.
Буде декілька волонтерів із накладеним гримом,
який виглядає, наче вогнестрільні рани.
Ми всі гратимемо різні ролі.
Хтось кричатиме, хтось чіплятиметься за інших.
Моя сестра вже в такому брала участь,
коли їй було 16 чи 17.
Вона сказала, це схоже на...
Для декого це буде дуже травматичний досвід.
На жаль, такі події можуть статися.
Таке зараз трапляється надто часто.
Вірите чи ні, але саме ви можете допомогти зупинити це.
Так, я розумію, це може лякати.
Божевілля, що ми в такому віці маємо таке вивчати,
лише через маленький шанс, що з нами таке станеться.
У вас є друзі в соцмережах. Читайте їх.
Якщо бачите, що хтось поводиться дивно, скажіть іншим.
Це буде симуляція справжнього нападу.
Але я думаю, що мені це принесе більше користі,
ніж будь-що інше.
Я думаю, мене це не збентежить.
Я не хвалюся, це справді важкий досвід.
Це дуже серйозно, але...
Чесно кажучи...
Станеться те, чого я й без того завжди чекаю.
Бо знаєте, я настільки до цього готова.
Я постійно про це думаю.
Я хочу ходити до школи, вивчати природничі науки.
Я хочу вивчати мистецтво й музику.
І поза школою я теж не хочу хвилюватися.
Я хочу ходити на макіяж у "Сефору"
й розважатися з друзями.
Я просто хочу всюди почуватися в безпеці,
бо зараз я постійно хвилююся.
У мене в рюкзаку є спакована сумка.
Я її ношу з собою, бо там є речі, що можуть допомогти,
якщо в школі буде... Ці речі допоможуть, тим, хто поряд.
Адже якщо я опинюся в такій ситуації, я мало що зможу вдіяти.
Лише захистити себе й людей, що...
будуть поруч зі мною, якщо це станеться.
- Це жахливо. - Так.
- Я не знав. - Бо я не казала.
Я нікому не хотіла казати.
- Щоб ви не хвилювалися. - Так.
Отже, якщо таке станеться,
у мене хоч є кілька речей, щоб комусь допомогти.
Якщо не знадобиться,
то це лиш зайвих пів кіло в рюкзаку.
Це погано.
Я хочу почуватися в школі в безпеці.
Але в будь-який момент може статися все, що завгодно.
Їхня освіта для мене важлива,
але безпека важливіша.
Пригадуєте мене?
Ми демонстрували світові міцність
наших куленепробівних рюкзаків, стріляли в них.
Але ви можете не знати про всі дивовижні функції,
які пропонують наші захисні рюкзаки Guard Dog Security ProShield.
У 2022 році Конгрес виділив понад мільярд доларів на безпеку шкіл.
Розвиваються нові технології, з'явилися нові програми
і продукти.
Бюджет підготовки до шкільної стрілянини вже перевищує три мільярди доларів.
- Можете починати. - Просто думаю, що сказати.
Гаразд.
Я презентую "революційний щит",
портативний відкидний стіл, розроблений як балістичний бар'єр.
Це система блокування Nightlock.
Я Джо Тейлор, один з інвесторів Nightlock.
Маю брата-близнюка.
Ми розробили системи сигналізації про озброєного нападника.
Виявлено особу з вогнепальною зброєю.
Ми одразу вмикаємо камеру спостереження.
Перегортаємо. Конкретно в цей стіл уже стріляли.
Нові камери не потрібні.
Можна додати функції в наявні.
Найбільш популярна модель Lockdown 1.
Чіпляється до будь-якої двері.
Сирени та стробоскопи...
Їх тепер увімкнено по всій організації.
Його можна пересувати, в нього є ручки.
Якщо треба, можна й самому пересуватися зі столом.
Одразу після інциденту в "Сенді-Гук"
нам почали телефонувати школи і вчителі.
Коли трапився "Сенді-Гук", ми побачили, що діти в зоні ризику.
Ми сказали: "У нас є крута технологія".
А тепер наші продукти є у 4 000 школах по всій країні.
За останні кілька років було витрачено сотні тисяч доларів,
але кількість смертей лише зростає.
Бо, на жаль, є чимало компаній,
з новими застосунками і продуктами,
але наскільки вони продумані?
Треба лише зняти його зі стіни.
Він великого розміру,
але дуже легкий і куленепробивний.
Бачите мою маленьку дівчинку? Я працюю заради неї.
Ми вішаємо на стіни будь-які зображення,
які можуть слугувати щитом.
Чотири роки тому, коли я починав, цієї індустрії не було.
А тепер ми щомісяця бачимо чотирикратне збільшення обсягів бізнесу.
Цей скейтборд перевершить будь-який інший скейтборд на ринку.
Але це також і щит для самозахисту. Або для дітей...
Після кожної шкільної стрілянини...
у нашому бізнесі підйом.
Кожна трагедія економічно вигідна для моєї родини.
Я не цього хотів.
Коли вийде ця документалка, ми можемо вже мати оборот у 300 мільйонів доларів.
Захистіть дитину у школі за допомогою рюкзака.
Різні фірми так рекламують свій продукт.
Але чи вони дійсно захищають
чи просто заробляють на страхах бітьків?
Очі й вуха.
Це звичайне скло і 9-міліметровий пістолет.
Що станеться, якщо хтось прийде до вашої школи?
Можна просунути руку й відкрити двері. Це провал.
Лише один удар після пострілу з 9-міліметрового пістолета.
Якщо якась компанія каже вам:
"Я вирішу ваші проблеми і врятую вас",
краще йдіть геть і ніколи до них не звертайтесь.
Вони вам брешуть.
Я зробив 16 пострілів і намагаюся розбити скло.
Наша компанія Armoured One встановлює близько 2 500 вікон на тиждень
по всій Америці.
Уявіть, якби в Ювалді перші сто пострілів
прийшлися не на клас, як це було,
більше ста за першу хвилину.
Уявіть, якби постріли витрачалися на двері і скло.
Чи був би в дітей час сховатися чи втекти?
Я не намагаюся сказати:
"Купуйте плівку і скло в мене".
Мені на це глибоко... Вибачте, пасторе.
Мені насрати, купите ви їх чи ні.
Не це важливе. А те, щоб школи ставали безпечнішими.
Потрібні сині вогні, системи блокування, сповіщення, шкільні офіцери безпеки.
Потрібні різні засоби одночасно,
щоб рятувати життя і якось захищатися.
Ще разок.
Скільки вийшло, 20? Чи 22?
Хтось рахував? 23?
Я не думаю, що ви тут випадково.
Ви тут з певної причини.
Не заради уряду чи президента.
Не заради Конгресу, Сенату чи вашого губернатора.
А заради себе.
Байдуже, представник ви компанії,
чи політик, чи працюєте в школі, ви шкільні офіцери безпеки.
Є причина, чому ви на цій роботі.
Ви можете щось змінити.
Ви можете допомогти зупинити стрільця.
КУЛЕНЕПРОБИВНІ УКРИТТЯ В КЛАСАХ
МЕДФОРД, ОРЕГОН
- Привіт. - Ну все, тебе вб'ють.
Чувак.
Я в тебе стрілятиму.
А я тоді тебе на вечерю не покличу.
Ми мали починати 25 хвилин тому.
- Хочеш повечеряти разом? - У мене ще десь 12 секунд.
- Хочеш бути принцесою? - Куди йдемо?
- Я хочу в "Еплбіз". - Ні.
- Я пригощаю. - Але "Еплбіз"...
Бачиш попіл?
Дідько, значить, десь недалеко горить.
Ми фоткаємося на постер.
Можна поцілуночок?
До побачення! Хоча ні, я почекаю.
Гроші!
Хочу скоріше розказати.
У мене сьогодні було підготовче тренування.
Стрільців буде чотири.
- Чотири? - Так.
- Усі разом? - Ні, не разом.
Вони увійдуть різними входами.
Двоє на першому поверсі, двоє нагорі.
Овва.
А ще один із них,
конкретно третій,
пройде сходами прямо до нашого класу.
Так.
Один із них підстрелить поліцейського,
а іншого, навпаки, вб'є поліцейський.
- А той перший накладе на себе руки. - Очманіти.
І я так сказала. Я така: "Якого..."
Четверо зашибись.
Вони сказали, я можу побачити
мертве тіло
або саму стрілянину.
Отже, виходить,
хтось пробіжіть повз клас, де ти знаходитимешся?
Не знаю.
Мене це все трохи приголомшує.
- Хоча ні, більше лякає. - Так.
Ти готувалася. В тебе все вийде.
Хочеш послухати про футбол?
Насправді ні, бо я лише про нього й чую.
- Усі останні дні. - Невже?
Я дуже рада, що ми це робимо.
Я часто думаю про стрілянину в Лас-Вегасі,
про того діда на музичному фестивалі.
Я завжди про це думаю.
Я хвилюватимуся.
Наче все по-справжньому.
Але це постановка, і я про це знаю.
Я знаю, що все закінчиться добре,
що все буде добре.
Це все наші накладні рани.
Їх використовують під час навчань з масовими жертвами
для імітації вогнестрільних поранень.
Ми беремо наліпку
і клеїмо її на актора,
що за сценарієм гратиме жертву.
З часів інциденту в Колумбайні викликає занепокоєння
реакція цивільної самооборони на шкільну стрілянину,
насильство на робочому місці,
тобто в ситуації, де не завадить тренування.
Оце наші "рани в коробці".
Наскрізне поранення шиї.
Ось множинні вогнепальні поранення живота.
Якщо ми матимемо реалістичні рани,
це полегшить психологічну травму
від того, що вперше таке бачиш.
Пошкодження пеніса та яєчок не є загрозою для життя.
На відміну від рани, що входить у стегно, саме там, де проходить стегнова артерія.
Ми відвідуємо бібліотеки, школи,
літні та всі інші табори.
Одним з найгірших днів був...
коли в один із класів прийшла моя донька,
Вона теж грала роль.
Вона тоді вперше грала роль у нашому заході.
Вони крикнула так, що кров у жилах застигла:
"Татко! Татко!"
І це було... просто нестерпно.
Суспільство змінилося, і...
Ми створюємо різні нові продукти, які можуть...
Але це трохи засмучує,
бо є потреба в імітації дитячих ран.
У найближчому майбутньому ми цим займемося.
У всіх вушка відкриті?
Вчу малят поводитися в небезпеці.
Молодці! А тепер усі спіймали бульбашку.
Добре. Лежимо на дні, не спливаємо.
Отже...
Ми почнемо ось із чого.
Це для нашого захисту.
- Щоб ми усі були в безпеці. - Так.
У нас буде кодове слово.
- Знаєте, що це значить? - Ні.
Тоді я поясню.
Кодове слово це наше безпечне слово,
чи фраза, чи речення.
Коли я його кажу... Не відволікайся, сонечку.
Добре?
Коли я його кажу,
ми йдемо ховатися у спеціальне місце в класі.
Ми не будемо ним часто користуватися,
але ви маєте знати, що це дуже важливо.
Щоб ми всі пішли додому живі-здорові.
- Добре? - Так.
Коли почнемо залучати дітей до навчань, я переконаний,
що нам треба уникати виразу "шкільний стрілець".
Моїй доньці два з половиною роки. Їй не треба знати це слово.
Я не хочу, щоб вона повернулася з тренування зі словами:
"Татку, мене намагався хтось убити з пістолета".
Розумієте? Про що знають маленькі діти?
Тож я кажу: "Діти, давайте пограємо,
ніби за дверима ходить здоровезний голодний динозавр.
Ми не хочемо, щоб він сюди потрапив".
"Ні, пане Енді, не треба, щоб він заходив".
Тоді я питаю: "І що ж нам робити?"
"Зачинимо двері!"
"Гаразд, зачинили. Може, ми їх ще замкнемо?"
"Так, пане Енді, замкніть!" Я кажу: "Гаразд".
Я питаю: "А що як динозавр здогадається, як відчинити двері?"
"Жах, учителю! Треба підсунути під двері шафу!"
"Як думаєте, динозавр нас побачить крізь вікно?"
"Треба завісити вікна!"
Я кажу: "Гаразд, ходімо завісимо вікна.
Давайте ще вимкнемо світло
і будемо сидіти тихесенько, щоб динозавр нас не помітив".
"Так, правильно".
88-Й ТАКТИЧНИЙ ЦЕНТР
ТРЕНУВАЛЬНА СТРІЛЕЦЬКА БАЗА В НЕБРАСЦІ
Добре.
Знайдіть вихід!
Дітям навіть весело.
Але насправді я поводжуся як стрілець.
Страйкбольний пістолет з безпечним для очей лазером.
Я його використовую,
щоб вони бачили приклад стрілянини.
Щоб підбадьорити їх на бігу,
я використовую цей ніж-шокер.
Це додає адреналіну, але не шкодить їм.
Однак виглядає так, ніби може поранити.
Знайдіть вихід!
Від шокера вони тікають трохи швидше.
Минулого тижня я тренував команди SWAT битися в обмеженому просторі.
Можливо, скоро мене залучать до групи спецоперацій.
Це цікавий аспект роботи. Не знаєш, що буде завтра.
То спецпідрозділи, то мами футболістів, і ви в тому числі.
Знайдіть вихід!
Скільки людей відчувають хвилювання
чи нервують, коли їм доводиться щось робити.
Коли постає вибір між боротьбою та втечею,
що відбувається з вашим тілом?
Це реакція на страх і загрози.
Вона посилає хімічні реакції й гормони,
що допомагають нам ставати міцнішими і швидшими.
Я подорожував світом як "зелений берет" і брав участь в антитерористичних діях.
І мало хто розуміє, що людина на базовому рівні,
людина як вид, що живе на нашій планеті,
є жорстокою, забобонною і дикою істотою.
Люди думають: "Я не повинен чинити насильство".
Що змушує вас думати, що ви вищі за все інше в природі?
Приходить хлопець з пістолетом і заходить до твоєї кімнати.
Хапаєш тут, тягнеш до своєї руки і...
Тримай тут і тут.
Слід міцно триматися і кликати на допомогу.
Кличте на допомогу.
А тепер усі інші заходьте. Беріть...
- Допоможіть! - Мігель.
Коли сумніваюся, я схиляюся до реальності.
Як підготувати дитину до реальності, якщо боятися показати їй, якою вона є?
Доволі добре.
Але я орієнтуюся на вік аудиторії.
Я розумна людина.
Звісно, слід наглядати за ними.
Але якщо їх весь час захищати,
як взагалі підготувати їх до такого?
Не зупиняйся, поки він не впаде.
Ось так. Молодець.
Усі молодці. Ще раз, чому...
Збільшення випадків масових вбивств.
Думаєте, виною тому зброя?
Це точно не пов'язано з кількістю доступної зброї.
У минулому нагод використати вогнепальну зброю було більше.
Цей показник не збільшився.
Інструмент, напівавтоматична гвинтівка, якої люди так бояться,
існує вже понад ста років, ну правда.
Справа точно не в зброї.
Що дійсно змінилося, то це людина.
І знов-таки, йдеться, по-перше, про структуру сім'ї,
відсутність племінної приналежності або відчуття цінності спільноти.
Адже люди нарцисичні,
думають, що вони пуп землі,
хочуть за все мати винагороду.
Зосереджені на собі...
Не думаю, що багатьом дорослим
є діло до нашої думки.
Ми щодня з цим стикаємося.
Наприклад...
страх іти до школи,
бо боїмося померти або втратити друга чи вчителя.
Багато людей
більше хвилюються за свої права, думають:
"Хочу мати право на зброю,
і мені начхати, чи вас застрелять у вашому класі".
Це насправді засмучує, бо виходить,
що людина дбає про себе більше,
ніж про всіх учнів Америки.
Особливо коли йдеться про головного вбивцю дітей у країні. Як це?
Так не має бути.
Більше ніде у світі такого нема.
Пам'ятаю, як побачила статистику.
- І я така: "Зрозуміло..." - Супер.
Мене це навіть не здивувало.
Я подумала: "Рано чи пізно це мало статися, тож ось".
Отже...
EDGE це відеогра,
створена на замовлення Міністерства національної безпеки.
Гравці виконують різні ролі у віртуальній шкільній стрілянині.
Ану геть звідси!
Негайно ховайтеся.
Тіло не може потрапити туди, де розум ніколи не був.
Ми говоримо про підготовку, але є обмеження.
Тіло не піде туди, де не був розум.
Ти не розумієш, що може трапитися.
Ти не зреагуєш так, як очікуєш,
коли трапиться лихо.
У світі відеоігор
такі ігри називають пісочницями.
Grand Theft Auto, напевно, найпопулярніша з них.
Це багатосценарний мультиплеєр.
Але я не навчатиму вас, що робити в школі.
Як інструктор я хочу
лише дати вам якусь критичну ситуацію,
щоб ви побачили свої думки і реакції.
І якщо ви будете помилятися, то краще це зробити у грі.
Є спортивні ігри, комерційні ігри та стрілялки від першої особи.
І в нас тут те саме.
Узагалі-то ми починали з армії.
Коли перейшли до школи,
стало цілком очевидно, що саме шкільні викладачі
та працівники і є рятувальниками.
Памятайте, якщо щось трапиться, робіть те, що робили б у реальному житті.
Почнімо.
Гаразд. Що там, Мартінесе?
Як воно, бро?
Хочу тут прогулятися.
А де тут кава?
- Не знаю, ходімо шукати. - Гаразд.
- Чуєш мене? - Так, у чому справа?
- Я хочу поговорити. - Гаразд.
Я бачив тебе з Джонні.
Нічого ти не бачив.
Бачив. Ну гаразд...
Біллі сказав, що бачив тебе з Джонні.
Іди геть звідси.
Ти не вартий мого часу й ніколи не був!
Я б мала дійсно обрати Джонні.
Он як? Може, тобі взагалі не треба ні з ким бути?
Ой, все.
Ні, стій! Що?
Гей!
У нього зброя.
У хлопця в руках зброя!
Народ, ви чуєте якісь крики?
У нього зброя!
Куди це ти?
Ні!
Виклик 911 не працює.
Куди ж ти? Страшно стало?
Допоможіть мені!
Це завжди велике питання. Відеоігри захопливі.
І де та межа, коли захоплення
починає керувати розумом гравця?
Якщо поглянути з іншого боку,
це занурення також дає можливість
розвинути розум у способи, про які ми раніше не думали.
Тож скільки може бути варіантів розвитку подій,
коли діти в коридорі сперечаються через стосунки?
Ви очікували побачити пістолет?
- Ні. - Гаразд.
Якою була ваша перша реакція?
І давайте уявимо ту саму ситуацію.
У мене немає ні пістолета, ні шокера, ні газового балончика. Що мені робити?
Давайте поговоримо.
Тепер ви знаєте, як це відчувається. Що можна було б зробити?
Заговорити з тими дітьми.
Пригадайте Тіффані і Джордана.
Коли вони сварилися,
ви підходите й кажете:
"Гей! Припиніть!"
Коли я сувора з дітьми, навіть з моїм писклявим голосом,
вони мене слухають і зупиняються. Була така ситуація...
Я так можу. Це моя робота.
Це дійсно гасить конфлікт.
Я з цим не сперечаюся. Я кажу,
якщо дитина дванадцяти років дістає пістолет, як у цій ситуації,
я не можу... мої слова проти...
- Які ще є варіанти? - Не знаю.
- У вас є ніж? - Ні.
- А кийок? - Ні.
- А лом? - Ні.
Тож у вас є лише...
- Моє слово. - Вміння спілкуватися.
Які у вас стосунки з цією дитиною?
Я не люблю зброю.
Це просто найгірша ситуація.
У деяких місцях були такі відповіді:
"То хай у вчителя буде зброя".
Я лише разок це спробувала в якості експерименту.
І в нас хтось стріляв у підозрюваного,
але промахнувся.
Ми відстежили це при перегляді відеофайлу.
Куля пройшла крізь вікно, двір,
інше вікно і вбила дитину на протилежному боці.
І я кажу:
"Наразі відкладаємо ідею. Розповім цю історію пізніше".
Трясця! Ненавиджу таких!
Це правда. Мені такі не подобаються.
Вибачте, я... У мене серце вискакує з грудей.
Ви впораєтеся, тож...
Усе буде супер.
Ви впораєтеся.
Усе гаразд.
Я на хвилинку візьму його собі.
Ні. Ніхто не заплакав.
Понад 40 освітян проходять шеститижневу "Академію вчителів".
І сьогодні викладачі
перейдуть до реалістичного симулятора стрілянини.
Ви побачите акторів, які грають студентів та злочинців.
Можна й забути, що це гра.
Мі можемо грати разом?
Так, але не вдавайте "Янголів Чарлі".
- Без "Янголів Чарлі". - Без "Янголів".
- Хтось стріляв. - Усім підрозділам, у нас постріл.
Хтось стріляв.
Не тримайтеся за руки.
Ніяких "Янголів Чарлі".
Пам'ятайте, у вас велике поле зору, за яким треба слідкувати.
Подивіться навколо.
Ще раз, постійно.
Гей! Стій!
- Вони там. - Стріляйте!
Цільтесь. Треба цілитися.
Симулятор був виснажливим.
У мене пульс був 133, коли я звідти вийшла.
Он там!
На підлогу!
Я кілька разів прокручувала в думках, як...
Заверни за кут і вистрели у нього, а тоді витягни його.
Він сказав думати
лише про цей момент,
де ми є і що можемо зробити.
Він сказав зробити глибокий вдих і видих.
А тоді: "Гаразд, поїхали".
Будь ласка, допоможіть! Вони йдуть до бібліотеки!
Стояти! На підлогу!
Зосередьтеся на останньому місці, де ви...
Ось так. А тепер дивіться в інших місцях.
Хтось є там?
Ходімо.
Залишайтеся тут.
Он там. Що це було?
Гаразд, спина до спини. Добре.
Коли ми програвали той сценарій...
Це було найпростіше тренування зі зброєю
за весь день.
Я завжди намагаюся все продумати.
Але якщо я буду в класі і всім накажуть забарикадуватись,
і я знатиму, що кожен, хто намагається пролізти без ключів,
це чужий, який хоче нашкодити моїм дітям...
Це все змінює.
Добре.
Про що думали?
А я не думала...
Мені здавалося, що буде важко у когось вистрелити.
А виявилося, що не важко...
Тобто... Якщо це означає безпеку моїх дітей.
Ось так.
Ви маєте бути мамою-квочкою.
Сьогодні шкільний округ Медфорд провів масштабне навчання.
...З великою кількістю жертв...
...навчання на випадок...
...великої кількості жертв...
...Масштабна імітація стрілянини.
...Найбільше тренування такого роду.
Члени громади від 12 років...
Один на один з підставним стрільцем.
Ми місяцями планували це навчання.
НАВЧАННЯ З МАСОВИМИ ЖЕРТВАМИ
- Доброго ранку. - Доброго.
Господи!
Спочатку рідина не дуже добре змішувалася.
Треба більше домішати.
Бачите, виходить гарний червоний.
Уранці я встав з ліжка і перше, про що я подумав:
що б віддали ті люди з Ювалді,
щоб пройти таку підготовку
за рік, чи пів року, чи тиждень до трагедії,
що з ними трапилася.
Вони б усе віддали.
Тому я хочу, щоб ми хоч на секунду
вшанували трагедії, через які ми робимо те, що робимо.
Ми не все в житті контролюємо,
але ми можемо контролювати себе.
Ми можемо підготуватися до непередбачуваної ситуації.
Наші думки та молитви з кожним, хто пережив це по-справжньому.
І тому сьогодні ми не втратимо цю можливість.
...туалети.
Усім дякую за цей день.
Добре.
- Перевірка мікрофону. - Перевірка.
Перевірка мікрофону.
Ви готові?
Як ми домовлялися, кричимо голосно! Плачемо! Мамо!
Де мій тато?
Де мій брат? Де моя сестра?
Чому ви не допомагаєте? На поміч!
Я не хочу вмирати!
Не будьте ввічливі до медиків!
- Усі знають маршрути? - Ми свій знаємо.
Час іти.
- Тобі не видно, але ми посміхаємося. - Так, типу того. Відчинено.
Усе, вперед.
Допоможіть! Благаю!
Благаю! Допоможіть!
Служба 911, назвіть адресу.
Привіт, це Чіп. Я дивлюсь на софтбольне поле.
Хтось тут щойно пробіг, два вибухи.
А ще хтось, нібито з гвинтівкою, постріляв купу дітей.
Тіла розкидані повсюди.
ІДИ, БОРИСЬ, ПЕРЕМАГАЙ
Будь ласка, допоможіть!
Не хочу вмирати!
До центру реагування 911 зателефонували.
Правоохоронці вже їдуть.
Учителів просимо підготувати класи
до встановлення барикад.
Система реагування на надзвичайні ситуації активована.
До центру реагування 911 зателефонували.
Правоохоронці вже їдуть.
Давайте на секунду тут зберемося.
Ми...
Ми можемо знайти порожній клас.
Не знаю, що відбувається в холі.
Я бачу, що на нижньому поверсі
є постраждалі.
Але на нашому поверсі ніби нічого ще не було.
Треба подумати, що робити далі,
бо до нашого класу наближається пожежа.
Я вже відчуваю дим.
Думаю, треба тікати.
Побіжімо, гаразд?
Я дивитимусь, чи ви всі з нами.
Пам'ятаєш, куди бігти?
- Так. - Гаразд. Треба бігти наліво.
...911 зателефонували.
Правоохоронці вже їдуть.
Я спробую швидко визирнути.
забарикадуйте класні кімнати...
Повертаймося.
Тут уже надто гаряче. Не можна тут залишатися.
Треба бігти, що б не сталося.
Біжимо зигзагами.
Усі готові?
Біжіть! Сюди. Уперед.
За мною. Сюди.
Якщо побачите поліцію, підніміть руки.
Один стрілець ще точно всередині.
Я не розумію, що в голові у людини,
що йде стріляти людей у школі.
У більшості випадків
таким чином вони відчувають себе...
помітними, ніби тепер вони якось вплинули на світ,
хай і негативним чином.
Якби ми могли їх усіх зібрати,
міцно їх обняти й заспівати "Кумбая",
переконати їх, що вони важливі,
що нам небайдуже...
Але це дуже важко.
Знаєте, у мене двісті дітей.
Це дуже важко.
Я втомлена. Вони втомлені.
У нас довгий день.
Я на них накричу, вони до мене огризнуться.
Я впевнена: учні виходять з моїх уроків
і відчувають...
що я не той дорослий, що дбає про них.
І це важко прийняти.
Але я звичайна людина.
Я маю щодня працювати, щоб вижити...
Я б хотіла краще налагоджувати стосунки,
але я роблю все, що можу, щоб не загубити себе
і не втратити стільки дітей, скільки зможу.
Цього ранку о 9:02
наш центр отримав дані, що натиснуто кнопку екстреного реагування
у середній школі "Оукдейл".
Невдовзі після цього
ми почали отримувати ще дзвінки й повідомлення
стосовно шкільного стрільця.
Вставай! Підозрюваного поранено!
Руки вгору! Покажи руки!
Дві двері, Раймер.
Джей, там поранення в спину?
Гей, босе.
Гей, док, що це в тебе на обличчі?
Це вогнестрільна рана?
Ми сьогодні загубили життя.
Сьогодні ми просимо сім'ї та близьких постраждалих
дати нам час, щоб провести розслідування
і зробити висновки.
Сьогодні сталася трагедія,
яку важко собі уявити.
Вона матиме значний вплив на нашу спільноту.
Але ми сильні.
Ми впораємося з цим лихом і залишимо його позаду.
Усе буде гаразд.
Ми викличемо ваших батьків.
Глибокий вдих.
Намагайтеся дихати...
Скоро усе буде позаду.
Постарайтеся не розплющувати очі
і зосередитися на диханні.
Глибокий вдих і видих.
Ваші батьки скоро приїдуть.
Глибоке дихання.
Вдих і видих.
Ви дуже серйозно поставилися до цієї задачи.
Чудова робота.
Молодці.
- Навчання. - Еге ж.
Готуємося до другого номера.
СПРАВЖНЯ ПРЕС-КОНФЕРЕНЦІЯ
Дякую.
У попередній прес-конференції я казав так,
ніби все було по-справжньому...
Це була справжня подія,
цей день у школі Медфорда був емоційно виснажливим.
Ми вжилися в ролі.
Але я зараз стою перед вами всіма й кажу,
що цей день також важкий і для нас,
бо наші діти ходять у школи,
і така підготовка просто необхідна,
це треба було зробити.
Так, ми маємо таке робити.
Реальність така, що ми саме тут, в цій країні,
де ми всі знаходимося в зоні ризику.
Я не шкодую,
що ми влаштували цей захід.
Адже я сьогодні всім нагадав, що наша ціль
як захисників шкільного округу Медфорд
побудувати м'язову пам'ять і мислення,
щоб у майбутньому мінімізувати
кількість загублених життів у таких подіях, як ця.
І тому я радий, що нам вдалося сьогодні це здійснити.
Але я не хочу проминути той факт,
що сама необхідність таких тренувань дуже сумна.
Не знаю, що далі робитиму.
Це був геть напружений досвід.
Напевно, спробую якось відволіктися.
ДУМКАМИ Й МОЛИТВАМИ
ПРИСВЯЧУЄТЬСЯ ДОНАЛЬДУ ДІММОКУ І РОССУ МАКДОННЕЛЛУ
Переклад субтитрів: Анна Туркіна для TransPerfect Media