Downloaded from YTS.LT
Official YIFY movies site: YTS.LT
Når du er klar.
Så...
Se for deg en nødsituasjon på en skole.
Dette er "Shelter Shutters", som dekker for vinduet ved nedstegning.
"Swift Shield" er et skuddsikkert skjold.
Vi har med oss vår Go1 Unitree-robot.
Den er firbent og har samme anatomi som en hund.
Denne enheten er lett å påføre ved en hendelse med masseskader.
Utslått dekker den ca. én gange én og en halv meter.
Som du ser kan omkretsen bli veldig liten.
En barneskoleelev klarer å løfte opp denne og gi dekke for resten av elevene.
Den gir umiddelbart dekke når den vippes. Den fanger kulen.
Så enkelt som det. Vipp.
Hvem ser for seg en skytter på butikken?
Ser du et våpen?
Eller i et teater?
Ja, jeg ser et våpen.
Den kan legge til et blitz-smell eller et røykteppe
eller løpe mot inntrengeren og skape en distraksjon.
Systemene våre er installert i skoler, colleger, universiteter, flyplasser.
I havner.
Antall skoleskytinger øker for tiden,
så vi ser en økt interesse for produktet.
Eller hvordan overleve en skoleskyting i Amerika
Det er en aktiv trussel på skoleområdet.
Steng av og vær klar for å løpe eller forsvare dere.
Nødresponssystemet er aktivert.
Nødmeldetjenesten er varslet.
Politiet er på vei.
Vær klare for å løpe eller forsvare dere.
Det er en aktiv trussel på skoleområdet.
Vær klare for å løpe eller forsvare dere.
Nødresponssystemet er aktivert.
Nødmeldetjenesten er varslet.
Politiet er på vei.
Vær klare for å løpe eller forsvare dere.
Det er en aktiv trussel på skoleområdet.
Steng av...
Vi har hatt nedstengingsøvelser så lenge jeg kan huske.
...er aktivert.
Noen ganger, under øvelser, blir jeg litt for redd.
Og jeg... Jeg tenker: "Herregud."
Og da gjør jeg ikke det vi egentlig skal gjøre,
som er å være stille, fordi jeg blir overveldet og sånt.
Ja, jeg syns det er skikkelig skremmende.
Et sportsuttrykk er å trene som om man spiller.
Jeg synes det ligner veldig på det vi gjør med nedstengninger.
Mitt beste forslag, for å være ærlig, er å stå ved døren.
Jeg er ganske stor.
Jeg ville stått ved døren og prøvd å overmanne fyren sammen med andre.
Jeg ville tatt vannflasken min
og kastet den for å distrahere dem.
Ellers ville jeg tatt noe stort fra sekken min, som en bok eller en perm.
Bare løp.
Det mange rundt meg sier er:
"Hører du noe, eller ser noe, bare løp."
Å, sprinklerne. Hvor er de?
Hvor er de?
Hva foregår?
Hva skjer?
Jeg aner ikke hva som skjer.
Hva er det som skjer?
Noen skyter. Herregud, hvor?
Jeg vet ikke.
Folk løper på banen.
Unnskyld meg, men vi hørte nettopp ti skudd bli avfyrt her.
Vi går til pause.
Ja?
Syns dere det?
Hvorfor er du med på Idol?
I mai 2018, gikk en skytter inn på skolen min.
Jeg var på kunstrom 1.
Han skjøt i kunstrom 2.
Åtte elever døde. To lærere døde.
Hva gjør du, Katie?
Landet vårt har... sviktet oss!
Jeg husker at halvvegs i åttende klasse
skjedde det en skoleskyting, jeg husker ikke hvilken,
men jeg...
Jeg brukte kvelden på å se på hva man må forberede
i tilfelle det er en skoleskyting.
Jeg søkte på internett.
Jeg var på TikTok og så...
Jeg gjorde research.
Tenk utenfor boksen,
se opp, har du tilgang til taket?
Kan panelene flyttes?
Jeg vil heller treffes i håndleddet eller ankelen
enn at kulen skal gå gjennom lungene mine, hjertet eller hodet mitt.
Jeg ser på ting. Ser på andres erfaringer.
Jeg vet hva jeg skal gjøre.
Om jeg er alene på badet, vet jeg hva jeg skal gjøre.
Om jeg er ute eller i klasserommet, vet jeg hva jeg skal gjøre.
I alle situasjoner vet jeg hva jeg skal gjøre, og det liker jeg ikke.
Det er som du sier,
at vi på en måte læres opp til å tenke som voksne.
Det er blitt
mer som en tornado eller en orkan.
Herregud.
Herregud! Legg dere ned!
I dag dukket et barn opp på Faison barneskole i South Homewood
med pistol.
Saken etterforskes etter at et barn hadde med pistol...
.....en pistol på skoleområdet. - Ikke første gang denne uka.
- Det er ikke noe jeg engang tenker på. - Det har blitt normalen.
Det er normalt. Jeg tenker: "I et nødstilfelle,
hvis det er en tornado eller en orkan..."
Eller: "Hvis en skytter kommer inn
og han vil drepe deg og vennene dine." Samme sak.
Vi er ikke trygge på skolene.
Vi er ikke tryge på arbeidsplassene. Ikke på butikken...
Hva holder vi på med?
Skal ungene være trygge?
Det beste vi kan gjøre er å ha politibetjenter...
Forby overfallsvåpen i Rambo-stil
Diskriminering av de mest populære våpnene.
Hva holder vi på med?
Våpenvold er det som dreper flest barn.
Faktisk blir flere drept med kniv enn med skytevåpen.
Hva er det vi gjør?
Vi bør fjerne alle smørkniver.
Tenker dere på å forby bøker? Døde barn leser ikke.
Beskytte ungene våre på lik linje med presidenten vår.
- Hva gjør dere her? - De er smartere enn oss. Bedre...
De høyeste myndighetene gjør ingenting.
...gjøre noe. Jeg er enig, men gjør noe som virker.
Over hele Amerika læres sivile opp i førstehjelp.
Forberedende opplæring er vanlig i skolen,
på arbeidsplasser og lokalsamfunn over hele landet.
Over 20 millioner voksne har gjennomgått skyting pågår-trening.
Ok, fint med en stor klasse i dag. Vi starter. Jeg er Francis Brooke,
instruktør i ALICE-programmet.
Jag startet hos dem i 2018,
etter 32 år i politiet.
Jeg var også skole-fyren. Jeg gjorde alt
fra opplæring av barn hele dagen til en narkorassia på kvelden.
Chris Taylor, pensjonert lensmann fra Greenville.
Jeg jobbet i Secret Service de siste seks, syv årene av karrieren.
Chris Morris. Jeg er eieren av Active Shooter America.
Jeg er også grensepatruljeagent i San Diego.
Jeg er en veldig positiv, energisk og optimistisk fyr.
Så selv om jeg
i dag snakker om tema som er ganske grusomme,
skal vi ha det så gøy som mulig, ok?
Målet deres er å komme inn
og drepe så mange som mulig, så raskt som mulig.
Tror dere, ærlig talt, at hvis det er en skoleskytter her,
at det er lurt å gjemme seg under pulten?
Det er det vi har lært i 25 år.
Hva om nedstengning ikke fungerer?
Hva om du er i et område som ikke kan stenges av?
Dere er der først.
Dere er der før oss.
- Raskt! - Han kommer, han kommer.
Stive ledd. Ingen muskler.
Klare? Gå.
Sikkerhet. Bra.
Jeg kan bruke kroppsvekt og friksjon
mot teppet for å hindre døren i å åpne seg.
Stikk den skadde armen i hullet og dra den ut.
Herregud!
Du gjør en god jobb. Massiv blødning.
- Det gjør vondt! - Blødningen er stanset.
Dette er min første øvelse.
Dere gjorde en utmerket jobb, og det blir lettere heretter.
Dere må komme dere til det punktet
hvor dere ikke lenger er fugleungen.
Dere er hauken som vil spise fugleungen.
Nå er dere ungen som tenker: "Hvordan holde hauken ute av redet?
Men når dere parkerer utenfor
skal dere tenke som hauken.
For målet vårt er at folk skal klare å redde seg selv.
Han har skytevåpen!
Slipp meg inn!
Se på meg!
Jeg gikk gjennom
og skjøt folk metodisk, i rekker, og ropte til dem hele tiden.
Denne lyden representerer skudd. Det er denne de har valgt å bruke.
Nå er den en trigger for meg hver gang jeg hører den.
Se på meg!
Jeg tror det eneste som rystet meg
var hvor ekte disse øvelsene føltes.
Dette er jo en stor plastbit.
Men den gir en maktfølelse
når du løper nedover gangen og folk flykter fra deg.
Og det er skremmende...
...og skikkelig ekkelt.
Jøss.
Denne gjør det hele virkelig.
Beklager.
I 30 amerikanske stater har lærere lov å bære skytevåpen.
I Utah kan enhver lærer med tillatelse bære et skjult skytevåpen
uten å varsle foreldrene eller skoleledelsen.
Tenk et øyeblikk.
Lukk øynene deres.
Tenk deg til en tid
og et sted
som du anser som
fredfullt,
avslappende og lykkelig.
Det er der vi vil være.
Lukk øynene litt.
- Litt lengre. - Ok.
Grunnen er at jeg kan se øyelokkene dine flakke.
Det viser at du er anspent akkurat nå.
Ok? Pust dypt, inn gjennom nesa og ut munnen.
Ok, se på pistolen din. Hold fokuset akkurat her.
- Ok? - Ok.
Rolig og forsiktig. Sakte.
Skyetrening på Lee Kay skytebane.
Men dette er ikke soldater eller politibetjenter.
De er lærere
og rektorer.
Teacher's Academy et treningsprogram for lærere.
Kom over hit litt.
Hvor mange av dere har noe erfaring med håndvåpen?
Hvor mange har null erfaring?
Er dette aller første gang du skal skyte?
Ok. Det er perfekt.
- Det liker jeg. - Hurra for Rachel!
Det du skal gjøre, uten å se på den,
er å trykke av, ok?
Husk det lykkelige stedet han snakket om.
La den gå av, rolig og forsiktig.
Som ingenting, ikke sant?
- Jo, litt. - Ja.
Du føler nok mer på forventningen enn noe annet.
Jeg ville undervise avansert kjemi helt siden siste året på videregående,
da jeg selv tok avansert kjemi.
Så stor nerd var jeg.
Jeg sa: "Dette er det beste faget å undervise i. Jeg vil dette!"
...tanke, trykk. Glad tanke, trykk.
Du kjenner det rett før du trykker.
Det gjør jeg.
Pust dypt, inn gjennom nesa
og ut gjennom munnen.
Gi slipp på all spenning.
Gi slipp på alle nerver du kjente på da du kom hit.
Det er kun du og jeg her. Det skjer ingenting rundt oss.
Du har skytevåpenet ditt i hendene.
Det er alt vi tenker på. Du har kontroll.
Jeg har undervist i 25 år.
Antallet lærere som har forlatt undervisningen
de siste to årene, er enormt.
De av oss som er på dette kurset, holder ut enda.
Det betyr ikke at det ikke vil skje, men det har ikke skjedd enda.
- Hva heter dette kurset? - Teacher's Academy.
Hva gjorde at du startet Teacher's Academy?
Vi støtter det skolen lærer bort når det gjelder nedstengningsprosedyrer
og alt det som de må gjøre.
Vi lærer dem det.
Men om det ikke fungerer, hva skal de da gjøre?
Lærernes instruksjoner stopper liksom der.
Dere skal vite at vi får tyn for å holde dette kurset.
Vi får kritikk for å gjøre lærerne så involverte.
Jeg sier det igjen og igjen.
Vi lærer dere ikke opp til å ta jobbene våre.
Det gjør vi ikke.
Dette er et verktøy, det eksploderer ikke i hendene dine.
Jeg vil ikke eie et skytevåpen.
Jeg vil ikke ha skytevåpen i huset mitt.
Vi skal jobbe med å overvinne reaksjonen din på...
Jeg vil ikke at hver arbeidsdag
skal starte med: "Hva skal jeg ha på meg, og hvor skal jeg plassere våpenet?"
Lindre noe av det også.
- Holder jeg den riktig? - Ja.
Men hele grunnen til at jeg meldte meg på dette kurset
er å være bedre forberedt
på å beskytte ungene mine.
Noen mener dette ikke er en god ide. Hva sier de?
Jeg beklager at "nedstengning og ingenting annet" ikke er godt nok.
Forteller du at de bør skyte?
Vi sier at de har rett til å kjempe imot, til å velge.
Jeg vil ikke at dere skal jage noen gjennom gangene.
Følg prosedyrene, gjennomfør nedstengningen.
Gjør det dere skal.
Tiden og stedet kommer, og dette er personlig.
Dette er en avgjørelse dere må
ta selv, og det passer ikke for alle.
Men om dere, jeg håper aldri,
skulle oppleve dette, hva gjør dere da?
Legger dere dere ned og spiller død, eller vil dere kjempe?
Jeg vil veldig gjerne bli barneskolelærer.
Jeg liker små barn, og liker å jobbe med dem.
Jeg liker å la dem uttrykke seg og vil undervise dem
for å hjelpe dem å lykkes i livet.
Men det frustrerende vil være skoleskytinger.
Jeg må ha mange øvelser med dem, så de er klare.
Og særlig hvis jeg er lærer og en av dem blir skadet,
ville jeg følt meg skyldig, selv om det ikke var min skyld.
"Dette kunne jeg gjort for å beskytte dem."
Og jeg... jeg ville følt meg skyldig.
Julie går på ungdomsskolen.
Ta det.
Ok.
Å, ja.
Charlie, skynd deg før jeg kaster for deg.
Summer går 2. året på college.
Jeg gikk til legen i forgårs.
Og hun spurte meg om skolen og slikt.
Og hun spurte rett ut om jeg følte meg trygg på skolen.
Jeg vet ikke helt,
men det var et vanskelig spørsmål,
for man vil si ja, men så begynner du å tenke på det.
"Føler jeg meg egentlig trygg på skolen?"
- Jeg... - Vi er ikke trygge.
- Nei. - Ikke trygge.
Det er trist at hun faktisk må spørre.
Hva? Hvorfor tillater vi at dette skjer?
Selv med Christopher Clay, var jeg...
Historien hans var ille, men ikke så ille.
- Han hadde... - Hvem er det?
- Christopher Clay, vaktmesteren. - Å, ok.
Jeg gikk forbi ham så mange ganger at jeg kan ikke...
Denne vaktmesteren jobbet her et par år, tror jeg.
Men så, en uke før skolestart, tenkte han:
"Jeg skal skyte på skolen."
Første skoledag.
Han meldte seg for politiet.
Da politiet ransaket huset hans,
fant de masse skytevåpen og ammunisjon,
og tegninger over skolen.
Jeg visste om skoleskytinger fra tidligere,
men jeg tok det ikke seriøst frem til
jeg hørte om vaktmesteren. Da tenkte jeg: "Oi, nå skjer det her også."
Dette var en som var ansatt her, så det var ikke den vanlige trusselen,
at en utenfor ville skade oss.
Han hadde nøkkel til alle rom, og kjente skolen og øvelsene våre.
Jeg leste nyhetsartikler om ham, men prøvde å unngå det.
Navnet hans var... Kan jeg si navnet hans?
Den mistenkte gikk til Medford politistasjon 20. juli
og sa at han hadde tanker om å ta liv,
og planla å handle på dem.
Politiet etterforsket saken
og sier at de innhentet skytevåpen, ammunisjon og taktisk utstyr,
og sier de har skriftlige bevis på en planlagt massakre.
Han ble funnet skyldig, men ikke sinnssyk,
i forsøk på forsettlig drap på torsdag.
Det kunne gått mye verre enn det gjorde.
Hvis det var en inntrenger, hva skulle jeg gjort?
En introduksjon først?
- Si hvem du er. - Jeg heter Ron Havinear.
Medford skoledistrikts sikkerhetssjef.
Ron er sikkerhetssjef for skolene i Medford.
Vi ser hele spekteret av hendelser i skolene.
Og mange av dem ligger på nedre mellomnivå.
Men vi har hatt en nesten-virkelig hendelse i distriktet.
Vi hadde en ansatt som planla en stor massakre av elever og ansatte,
og var nær ved å gjennomføre det.
Han hadde tilgang til skolene. Han hadde nøkler til skolene.
Han, uten å gå inn på detaljene,
planla aktivt å begå en grusomhet.
Han bygde et våpen.
Det rystet lokalsamfunnet, og skapte en følelse av hastverk
hos dem som jobber med sikkerheten,
at dette kunne skje her.
Vi må være forberedt på det. Selvtilfredshet kan bli dødelig.
Øvelser med mange skadde er gjenskapelser av masseskytinger.
Skoler og lokalsamfunn arrangerer disse øvelsene
for å være forberedt på skoleskyting.
Førstehjelpere, lærere og noen elever
har aktive roller i disse øvelsene.
Medford skoledistrikt og flere etater
samarbeider om denne ukens sikkerhetsøvelse.
Hundrevis av folk deltar i en stor skyting pågår-øvelse
ved Oakdale ungdomsskole.
Frivillige spiller rollen som foreldre og elever som om det var reell hendelse.
Vi har hatt hundrevis av skoleskytinger i landet.
Over 20 i år.
Vi har hatt nesten-hendelser her i distriktet.
Det handler ikke om "hvis", men "når" det vil skje,
og i hvilken grad.
Disse skytterne hopper over gjerdet, og disse fire skal gå inn i bygget her.
To skyttere skal gå i denne gangen. En går inn her og til høyre
og umiddelbart begynne å skyte folk i dette området
Vi bruker alle ressurser i fylket, byen,
blant utrykningsmannskap og sykehusene.
Den andre går opp trappen.
Han skal over til denne delen
og skyte mot utrykningsmannskapet som entrer bygget.
Hvor mange døde ønsker du i hvert område?
Om vi kan, så tar vi fem. Fem i hvert område.
Dette er resultatet av 6 til 12 måneders arbeid og forberedelser.
Har dere noen kropper?
Vi legger siste hånd på verket den morgenen.
Jeg ble lærer etter militæret
fordi jeg ønsket å fortsette å ha en jobb med et høyere formål.
Når du først har lært deg å se slike ting,
kan du ikke slutte å se dem.
God morgen.
Noen av dere ser nervøse ut.
Forståelig. Jeg heter Bret Champion.
Jeg er skoledirektør her i Medford skolekrets.
Takk for at dere tar dere tid til denne øvelsen.
Vi vet at det krever litt trening for å få gode øvelser.
Realiteten er at når vi begynner å snakke om pågående skyting,
vil vi føle det.
Dette er sånt som gjør folk nervøse.
Ikke bare å være i store grupper, men også å spille ut våre verste mareritt.
Hvordan vil en stor hendelse føles, se ut, høres ut og luktes?
Alt dette.
Og realiteten er at noen av oss kommer til å bli skremt av det,
og må trekke seg unna.
Jeg vil være den første til å si
at det er greit om dere må trekke dere unna.
Bare trekk dere unna.
Kom til hallen klokka sju. Vi setter på musikk.
Vi har smultringer til en verdi av 500 dollar.
Jeg skal spise 600 av de 500 dollarene.
Rollene deres står på de store skiltene.
Der står posisjonene deres.
Finn bordet ditt. Vi går opp på bygningen.
Ikke dra om du lurer på noe.
- Ingenting vil skje deg. - Dette opplever vi kun en gang.
- Hva er skaden din? - Skuddskade i øvre del av brystet.
- Hvor mange skyttere er det? - Det er fire.
Men jeg tror ikke du vil møte dem.
Hva hvis jeg gjør det?
- Du kommer ikke til å møte dem. - Ok.
Takk.
Husk at det bare er en øvelse, ok?
Og grunnen til at vi gjør dette, er at vi skal ha det i bakhodet
og vite hvordan vi kan håndtere situasjonen.
- Fire skyttere. - Det går bra.
Ærlig talt vil denne øvelsen kun fungere
dersom dere spiller rollene deres.
Du må spille rollen din.
Om jeg sier: "Sitt og rop på moren din,"
så sitter du og roper på moren din.
Ber jeg deg om å rope: "Jeg vil ikke dø, hjelp meg."
"Ikke la meg dø. Hvorfor hjelper du meg ikke?"
Da er det dette du skal si.
Det skal skje 19. august.
Like oppi gata her skal flere folk bli skutt.
Femti av dere blir skutt og ligger på bakken.
Noen barn vil være døde, fremstilt som døde,
og det vil bli tøft å se for dere.
Skadene er en ting. Dere får se mye her. Det kan være ekkelt. Noen vil elske det.
Emma elsker det. Lainey liker det. Men alle er forskjellige, ikke sant?
Men lydene...
Kim får beskrive lydene for dere, for, dessverre,
for over tid har jeg blitt ganske immun mot dem.
Men det er den verste delen av øvelsen.
En av tingene jeg ikke kan forberede dere på,
er mengden av skriking dere kommer til å høre.
Og sårene og blodet er ikke det verste,
for dere vet at det ikke er ekte.
Det er lydene som har en tendens til å gi folk hodepine
eller... Folk hører det.
Det er viktig at dere vet det før vi starter.
Greit.
Foreldre må gjerne komme. Vi har et område hvor dere kan sitte og se på.
Vi har opplevd at foreldre har begynt å gråte. Det er ekte.
Men ikke få panikk.
Alle som har gjort dette har hatt det gøy.
Dere kan spøke både før og etter,
men underveis må dere spille rollene deres.
Det blir en rekonstruksjon av en skyting.
Noen frivillige skal ha sminke på seg
som ser ut som skuddsår.
Alle skal være i forskjellige scenarier
der noen skriker og noen holder fast i noen.
Søsteren min har gjort dette før,
da hun var 16 eller 17.
Og hun sa at det var...
For noen var det traumatiserende, på sett og vis.
Dette kan skje. Slike hendelser skjer dessverre hele tiden, for ofte.
Og du er den som kan stoppe dette, tro det eller ei.
Ja, jeg tror det kan bli skummelt.
Det er galskap at vi må lære dette, i vår alder,
bare fordi det er sannsynlig at det kan skje.
Les det vennene deres skriver på sosiale medier.
Om de er i ferd med å spore av, si ifra til noen.
Det blir en simulering av virkeligheten.
Men jeg tror det vil være mer fordelaktig for meg
enn noe annet.
Jeg tror ærlig talt ikke det vil påvirke meg.
Jeg vil egentlig ikke si det, for det er virkelig intenst.
Det er jo en stor greie, men...
Ærlig talt så vil det...
Det vil bli som jeg forventer,
fordi jeg er så forberedt på det.
Jeg tenker på det hele tiden.
Jeg vil gå på skolen og lære vitenskap.
Jeg vil lære kunst og musikk.
Og i fritiden vil jeg heller ikke bekymre meg.
Jeg vil kunne gå til Sephora og prøve på sminke
og ha det gøy med vennene mine.
Jeg vil føle meg trygg overalt,
for akkurat nå er jeg engstelig hele tiden.
I sekken min har jeg en pose med alt mulig rart.
Jeg rører den ikke, for den inneholder ting som kan hjelpe meg
under en skole... hjelpe klassen min eller de jeg er sammen med.
Her og nå er det ikke stort jeg kan gjøre
annet enn å beskytte meg selv og de som...
jeg er sammen med hvis det skjer.
- Det er fryktelig. - Ja.
Det viste jeg ikke.
Jeg ville ikke si det. Jeg vil ikke de skal bekymre seg.
- Ja. - Jeg tenkte at hvis det skjer,
så har jeg tingene jeg trenger for å hjelpe noen.
Og hvis ikke, er det bare litt ekstra vekt i sekken.
Det er ille.
Når jeg går inn på skolen vil jeg føle meg trygg.
Uansett dag, så kan hva som helst skje.
Utdannelsen deres er viktig for meg,
men det viktigste er sikkerheten deres.
Husker dere meg?
Vi har vist verden sikkerhetsfunksjonene
til de skuddsikre ryggsekkene ved å skyte på dem.
Men du kjenner kanskje ikke til alle funksjonene
de spesialtilpassede Guard Dog Security ProShield-ryggsekkene har å tilby.
I 2022 bevilget Kongressen over 1 milliard dollar til sikkerhet i skolene.
En blomstrende industri med ny teknologi, opplæringsprogrammer
og produkter har dukket opp.
Bransjen for beredskap mot skoleskyting omsetter for over 3 milliarder dollar.
- Når du er klar. - Jeg tenker gjennom det.
Ok.
Vi presenterer Revolution Shield,
et bærbart bord med vippbar topp designet som en ballistisk barriere.
Dette er Nightlock-låsesystemet.
Jeg er Joe Taylor i Nightlock, en av oppfinnerne.
Vi utviklet ASR-varslingssystemer, som er en panikkalarm.
Person med skytevåpen oppdaget.
Vi henter raskt frem live-visningen.
Vipper toppen. Dette bordet er blitt skutt.
Vi kan koble oss på alle eksisterende kameraer.
Lockdown 1 er den mest populære.
Den passer til alle dører.
Sirener og blinklys
er nå igangsatt i hele organisasjonen.
Det kan flyttes, det har håndtak,
og du kunne bokstavelig talt gå med bordet hvis du ønsket det.
Rett etter Sandy Hook,
begynte lærere og skoler å ringe oss.
Da Sandy Hook skjedde og vi innså at barna var i fare,
sa vi: "Vi har god teknologi."
Nå er vi på 4000 skoler over hele landet.
Hundretusener av dollar har blitt brukt de siste årene,
men dødstallene bare stiger.
For dessverre er det mange selskaper som lanserer apper og forskjellige ting.
Men er de gjennomtenkte?
Jeg må bare ta den ned fra veggen.
Det er faktisk et fullstørrelses,
eksepsjonelt lett, skuddsikkert skjold.
Datteren min er grunnen til at jeg gjør dette.
Vi kan sette hvilket som helst bilde på et vegghengt kunstverk,
som så blir et skjold.
Denne industrien fantes ikke for fire år siden.
Nå firedobles omsetningen vår hver måned.
Dette skateboardet overgår andre skateboard på markedet.
Men det er også et selvforsvars-skjold. Eller for barn...
Hver gang det er en skyteepisode,
ser vi en økning i omsetningen.
Enhver tragedie gir familien min økonomiske fordeler.
Det var ikke det jeg ville.
Dette selskapet kan snart være verdt 300 millioner dollar.
Skuddsikre barnet ditt på skolen med en skuddsikker sekk.
Selskaper hevder at det kan gjøre det,
men beskytter de barnet ditt? Eller profitterer de på foreldrenes frykt?
Øyne og ører.
Vi har vanlig glass, 9-millimeter pistol.
Hva skjer om noen kommer til skolen din?
Du kan enkelt låse opp døren. Det er en fiasko.
Det er ett slag etter ett skudd med en 9-millimeters pistol.
Hvis et firma sier: "Vi løser problemene dine og redder liv,"
bør du snu på hælen og aldri samarbeide med dem.
De lyver for deg.
Jeg har avfyrt 16 skudd nå, og jeg slår.
Armoured One skifter rundt 2500 vinduer i uken,
som vi sikrer over hele USA.
Tenk dere i Uvalde, hvis hans første hundre skudd,
i stedet for å være inne i klasserommet som han var,
over hundre skudd det første minuttet, ble skutt inn i døren og glasset
og barna klarte å gjemme seg eller komme seg ut?
Og dette er ikke for å si:
"Kjøp min film eller mitt glass."
Jeg gir... Beklager, pastor,
faen i om dere kjøper eller ikke.
Det bryr meg ikke. Dere må kjøre sikkerhet over hele linja.
Dere trenger blålys, låsesystemer, varslingssystemer, skolebetjenter.
Alle tingene må fungere sammen
for å faktisk redde liv og gjøre noe.
En til.
Jeg vet ikke. 20? 22?
Var det noen som telte? 23?
Det er ikke tilfeldig at dere er her.
Dere er her av en grunn.
Ikke på grunn av regjering eller president,
ikke på grunn av Kongressen, senatet eller guvernøren deres.
Det er på grunn av dere.
Om dere er et firma,
jobber med politikere eller skoler, er skolebetjenter,
er det en grunn til at dere har den stillingen.
Dere kan ha stor betydning.
Dere kan bidra til å ende skoleskyting.
SKUDDSIKRE SKJULESTEDER I KLASSEROM
- Hei, du. - Du får sparken.
Du.
Jeg sparker deg.
- Da spanderer jeg ikke middag. - Denne skulle vært av for lenge siden.
- Vil du ha middag? - Jeg får den av på 12 sekunder.
- Vil du være prinsesse? - Hvor skal vi?
- Jeg vil dra på Applebee's. - Nei
Jeg spanderer.
Ser du asken?
Fy fader, da brenner det i nærheten.
Vi tar reklamebilde.
Får jeg et kyss?
Vi ses senere. Jeg venter forresten. Ok?
Penger!
Jeg har gledd meg til å si det.
Jeg hadde gjennomgang av beredskapsøvelse i dag.
Det er fire skoleskyttere.
- Fire? - Fire.
- En gruppe, liksom? - Ikke en gruppe.
De kommer inn forskjellige innganger.
To nede og to oppe, tror jeg.
Jøss.
Og faktisk skal en av skoleskyttere,
den tredje, komme opp trappen like ved klasserommet mitt.
Ja.
En skyter en politibetjent
og en dør på grunn av politibetjenten.
- Og den andre begår selvmord. - Herregud.
Det sa jeg også. Jeg sa: "Hva i hel..."
Fire er galskap.
De sa at jeg muligens får se
en død person
og at noen blir skutt.
Men hva...
Du er oppe på et klasserom og noen løper forbi?
Jeg vet ikke.
Jeg har følt meg litt overveldet.
- Ikke overveldet, men nervøs. - Akkurat.
Du er forberedt. Det går nok fint.
Vil du høre om fotball?
Nei. Det er det eneste jeg har hørt om
- de siste par dagene - Hvordan da?
Jeg er glad vi skal gjøre dette.
Jeg har tenkt mye på masseskytingen i Las Vegas,
på den eldre fyren på den countryfestivalen.
Jeg tenker på det hele tiden.
Jeg blir nok nervøs.
Det vil føles ekte.
Det er ikke ekte, jeg vet det.
Og jeg vet at det får en lykkelig slutt.
Det får en lykkelig slutt.
Disse produktene er en serie av de selvklebende skuddskadene våre.
De brukes i øvelser med mange ofre, eller andre skoleskytings-øvelser
for å simulere ofre for skuddskader.
Disse tas av
og klistres på en skuespiller
for å simulere et offer i et scenario.
Helt siden Columbine har man vært bekymret
for sivile beredskapstiltak ved skyting på skoler,
vold på arbeidsplasser,
hvor de innser at opplæringen kunne vært bedre.
Dette er et sår i en boks.
Skuddet tvers gjennom halsen.
Dette er en flerskuddsskade i magen.
Hadde vi hatt flere realistiske skader, ville vi lettere komme over
det psykologiske traumet av å se dette for første gang.
Skadene på penis og testiklene er ikke livstruende.
Det er dette inngangssåret, inn i låret, akkurat der lårarterien passerer.
Vi har vært på flere bibliotek. Vi har vært på skoler.
Vi har vært på leirer, sommerleirer.
En av de verste dagene var
da datteren min var på et av kursene
og spilte en av rollene.
Det var første gang hun jobbet som rollespiller for oss.
Og hun slapp ut et skrik som fikk blodet til å stivne:
"Pappa! Pappa!"
Det var hjerteskjærende.
Samfunnet har endret seg.
Vi skaper nye produkter, forskjellige produkter, som kan være...
Det er bekymringsfullt
fordi det er behov for barnesår.
Det skal vi ta tak i snart.
Har dere skrudd på ørene?
Øvelse med førskoleklassen.
Godt jobbet. Fang en boble, alle sammen.
Bra. Sitt på rumpa, er dere greie. Ok?
Så...
Vi skal starte med å gjøre noe.
Og det er for å beskytte oss, ok?
- Så vi kan være trygge. - Ok.
Vi skal ha et kodeord.
- Vet dere hva det betyr? - Nei.
Ok, jeg skal forklare.
Et kodeord skal være trygghetsordet vårt
eller en trygg frase, setning.
Når jeg sier det... Du må følge med, vennen.
Ok?
Når jeg sier det,
skal vi gjemme oss på et sted i klasserommet, ok?
Vi sier det ikke ofte, men når vi gjør det,
må dere vite at det er viktig, ok?
Så vi alle kan komme oss trygt hjem.
- Ok? - Ok.
Jeg mener at når vi tar med barn i øvelsene
skal vi ikke bruke ordet "skoleskyting", ok?
Jeg vil ikke at min 2-åring skal kunne slike ord.
Hun skal ikke dra på øvelse og komme hjem
og si: "Pappa, noen med pistol prøvde å drepe meg."
Ok? Hva vet små barn?
Jeg sa: "I dag skal vi late som
at en stor, sulten dinosaur er utenfor klasserommet.
Han får vel ikke komme inn hit?"
"Nei, Mr. Andy. Han får ikke komme inn hit."
Jeg sa: "Så, hva skal vi gjøre?"
"Lukk igjen døra!"
"Ok, vi lukker døra. Skal vi låse døra?"
"Ja, mr. Andy, lås døra." Jeg sa: "Ok,
men hva om dinosauren klarer å låse opp døra?"
"Dytt bokhyllen foran døra."
"Tror dere dinosauren kan se oss gjennom vinduene?"
"Dekk for vinduene, mr. Andy."
Jeg sa: "Kom igjen, dekk for vinduene. Jeg syns vi skal slå av lyset
og være stille så ikke dinosauren ser eller hører oss."
"Ja, det gjør vi."
88 Tactical er et våpen- og treningsanlegg i Nebraska.
Bra.
Finn en utgang!
Det er ganske gøy. Ungene liker det. Jeg spiller en skoleskyter.
Dette er en airsoft-pistol med en trygg laser.
Jeg viser den så de vet
hva som skyter mot dem.
Etter et par gjennomganger
bruker jeg en sjokk-kniv.
Den gir dem et adrenalinkick, men skader dem ikke.
Men den ser skadelig ut.
Finn en utgang!
De løper litt fortere med sjokk-kniven.
Hele forrige uke trente jeg SWAT-team i nærkamp.
Kanskje jobber jeg med en spesialstyrke neste uke.
Det er en gøy del av jobben. Hver dag er ulik.
Fra spesialstyrker til fotballmødre. Jeg hjelper dere.
Finn en utgang!
Hvem har hatt sommerfugler i magen noen gang?
Eller vært nervøs når de skal gjøre noe?
Dere har kjent på kjemp eller flykt-følelsen
og det som skjer i kroppen.
Det er en reaksjon på en trussel eller frykt, og da
sendes kjemikalier og hormoner rundt i kroppen så vi blir sterkere og raskere.
Jeg har utført antiterroroperasjoner med USAs spesialstyrke i hele verden.
Det folk ikke forstår, er at det grunnleggende mennesket,
det gjennomsnittlige mennesket, er voldelig, overtroisk og barbarisk.
Men folk tenker: "Jeg trenger ikke ty til vold."
Hvorfor tror du at du er så overlegen alt annet i naturen?
En fyr kommer med pistol inn på rommet ditt.
Du tar tak her, drar ham mot armen din og...
Du tar tak her og her. Så holder du fast og roper på hjelp.
Spør om hjelp. Spør om hjelp.
Resten kommer inn. Ta...
- Hjelp meg. - Miguel.
Er jeg i tvil, heller jeg mot virkeligheten.
For å forberede et barn på virkeligheten, må du vise hva den er.
Vel, det var ganske bra.
Jeg ser an alderen på publikum.
Jeg er et fornuftig menneske.
Du må absolutt holde øye med det, men om du beskytter dem så mye fra det,
hvordan skal de kunne takle det?
Fortsett til han ligger nede.
Sånn, ja. Bra jobbet.
Bra jobbet, folkens. Hvorfor...
Økningen i masseskytinger,
tror du det har sammenheng med våpen?
Overhodet ingen sammenheng med antall våpen der ute.
Vi har hatt større eksponering for skytevåpen før.
Det har slettes ikke endret seg.
Verktøyet, det halvautomatiske geværet som folk frykter så mye,
har eksistert i mer enn 100 år, for pokker.
Det er ikke verktøyet.
Det som virkelig har endret seg, er personen.
For det første handler det om familiestrukturer,
mangelen på stammekultur, følelsen av fellesskapsverdi er borte,
fordi folk er narsissistiske og tror de er universets midtpunkt.
De skal hylles for alt de gjør. Alt handler om dem.
Jeg tror ikke mange voksne
bryr seg om meningene våre.
Vi opplever dette hver dag.
Vi opplever
å være redde for å gå på skolen
fordi vi kan bli skutt eller miste en venn eller en lærer.
Og mange
bryr seg vel mer om rettighetene sine.
"Jeg vil ha muligheten til å eie våpen,
så jeg driter i om du blir skutt i klasserommet."
Det er nedslående fordi det er som om
de bryr seg mer om seg selv
enn alle elever i Amerika.
Særlig når det er landets største dødsårsak blant barn. Det er vanvittig.
Det skulle ikke vært slik.
Det er ikke slik noen andre steder i verden.
Det er en statistikk på det.
- Jeg tenkte: "Å, ok." - Flott.
Det kom ikke engang som en overraskelse.
Det var som: "Vi kommer dit en dag, så her er vi nå."
Så...
EDGE er en videospillplattform
bestilt av Departementet for innenrikssikkerhet.
Spillerne tar på seg ulike roller i en virtuell skoleskyting.
Ha deg vekk.
Lås ned umiddelbart.
Tankene må ha vært der først.
Vi snakker om beredskap, men den setningen,
tankene må ha vært der først.
Man tenker ikke på hva som ville skjedd.
Du kommer ikke til å reagere slik du tror når det faktisk skjer.
I spill-verdenen,
kaller vi dette sandkassespill.
Grand Theft Auto er nok det som flest kjenner igjen.
Dette er et spill med flere spillere og flere scenarier.
Jeg skal ikke lære dere hva dere gjør på skolen deres.
Jeg skal
vise dere en kritisk hendelse
som vil trigge tanker og en respons.
Og gjør vi feil, vil vi heller gjøre dem her.
Vi har sportsspill, kommersielle spill og skyt-først-spill. Vi også.
Vi startet med hæren.
Da vi gikk over til skolen, ble det tydelig at lærerne
og andre ansatte er de første på stedet.
Om noe skjer, skal dere spille som om det var virkelighet.
Sett i gang.
Hva skjer, Martinez?
Halla, kompis.
Jeg skal gå meg en runde.
Hvor er kaffen?
- Jeg vet ikke. La oss lete. - Greit.
- Hører du meg? - Ja, hva vil du?
- Vi må ta en prat. - Slutt.
Jeg så deg med Johnny.
Det gjorde du ikke.
Jo, det gjorde jeg. Eller, ok.
Billy sa at han så dere sammen.
Hold deg unna meg.
Du er bortkastet tid. Det har du alltid vært.
- Kanskje jeg skulle vært med ham. - Å? Kanskje du ikke skulle vært med noen.
Slutt.
Nei, vent. Hva?
Hei!
Han har et våpen.
Gutten der borte har våpen.
Hører dere noen som snakker høylytt?
Hei, han har våpen!
Hva gjør du?
Å, nei!
Nødtelefon-greia virker ikke.
Hvor skal du? Redd, eller?
Noen må hjelpe meg!
Det er alltid en debatt. Videospill er altoppslukende.
Og på hvilket punkt ødelegger den altoppslukende opplevelsen
sinnene til de som spiller dem?
Om du ser det fra den andre siden,
er det altoppslukende, har du mulighet til
å forsterke sinnet på måter som vi kanskje ikke trodde var mulig før.
Hvilke ulike utfall kunne vi ha fått
med to unger som krangler om en kjæreste i gangen?
Forventet dere å se skytevåpen?
- Nei. - Ok.
Hva var deres første reaksjon?
La oss spille av den situasjonen igjen.
Jeg har ikke pistol, taser eller pepperspray. Hva gjør jeg?
La oss snakke om det.
Nå vet vi hvordan det var. Hva ville ha skjedd?
Du tar kontakt med ungene. Du husker Tiffany og Jordan.
Så når de hisser seg opp,
og du står foran dem og sier: "Nå slutter vi. Slutt."
Når jeg er streng med ungene, selv med en lys stemme,
og jeg snakker, så slutter de. Det var en situasjon...
Det klarer jeg. Det gjør jeg hele tiden.
Men det demper faktisk konflikten.
Det er ikke noe problem. Men hvis
en ungdomsskoleelev trekker ut en pistol, som i denne situasjonen,
kan jeg ikke... Mitt ord mot...
- Hvilke valg har du? - Jeg vet ikke.
- Har du kniv? - Nei.
- En batong? - Nei.
- Et brekkjern? - Nei.
Så det eneste du har...
- Er ordene mine. - Er kommunikasjon.
Hva med forholdet ditt til barnet?
Jeg liker bare ikke våpen.
Dette er det absolutt verste scenarioet.
Jeg har vært steder hvor svaret ville vært:
"Vi kan gi læreren skytevåpen"
Jeg gjorde det én gang, som et eksperiment.
Vi lot noen skyte mot gjerningsmannen.
Men de bommet
og vi sporet kulen i evalueringsvideoen.
Den gikk ut vinduet, over plassen, inn et nytt vindu,
og drepte et barn på andre siden. Og jeg sa:
"Den legger jeg bort. Jeg forteller om det senere."
Pokker. Jeg hater disse.
Jeg gjør det. Jeg liker dem ikke.
Beklager, det gjorde... Hjertet mitt hamrer.
Det vil gå strålende.
Det går fint.
- Jeg tar denne litt. - Har noen grått?
Nei, ingen har grått.
Mer enn 40 lærere tar det seks uker lange Teacher's Academy.
I dag skal lærerne
gå inn i en realistisk skytesimulator.
Skuespillere spiller elever og forbrytere.
Det kan føles ekte.
Kan vi samarbeide?
Ja, bare ikke noe Charlie's Angels.
Ikke noe Charlie's Angels.
Skudd avfyrt. Alle enheter, skudd avfyrt.
Skudd avfyrt.
- Ikke hold hender. - Husk, ikke noe Charlie's Angels.
Dere har et stort felt dere må følge med på.
Se dere rundt.
Se dere rundt. Følg med.
Hei! Stopp!
- De er der borte. - Skyter.
Sikt. Dere må sikte.
Simulatoren var intens.
Pulsen min var 133 da jeg kom ut derfra.
Der!
Legg deg ned!
Jeg har spilt det av mange ganger i hodet, hvordan jeg
kommer rundt hjørnet og skyter ham og dreper ham.
Han sa: "Ikke tenk."
Han sa: "Det dere må fokusere på nå,
er hvor dere er og hva dere skal gjøre."
Vi pustet dypt og slapp det ut.
Så sa han: "Ok, nå skjer det."
Au! Hjelp oss! De er på vei til biblioteket!
Stopp! Legg deg ned!
Fokuser på siste stedet dere...
Sånn, ja. Se overalt rundt dere.
Hvem er der inne?
Kom igjen.
Bli hvor dere er.
Der borte. Hva var det?
Okei, rygg mot rygg. Kom igjen. Ja.
Det scenarioet var
den enkleste skyteøvelsen
i løpet av hele dagen.
Jeg har en tendens til å overtenke alt.
Men sett meg i et rom og rop nedstengning,
og jeg vet at om jeg ikke hører en nøkkel i den døra,
så er den som klarer å komme seg inn, ute etter ungene mine.
Det forandrer alt.
Bra.
Hva syns du?
Jeg gjorde ikke...
Jeg trodde å skyte noen ville være nervepirrende.
Jeg er ikke redd for å skyte...
beklager... hvis det kan redde ungene mine.
Der har du det.
Du må være hønemor.
Medford arrangerte en øvelse med flere etater.
...mange skadde...
...øvelse med skoleskyting.
...den største av sitt slag.
Så unge som 12 år gamle...
Møtte en simulert skoleskytter.
Planleggingen tok lang tid.
ØVELSE MED MANGE SKADDE
- God morgen. - God morgen.
Herregud.
Først blandet det seg ikke så godt, tro det eller ei.
Bland det sammen.
Det blir en fin rødfarge, ser du?
Det første jeg tenkte da jeg sto opp i dag,
var hva de folkene i Uvalde
ville ha gjort for å være med på noe slikt
et år, seks måneder eller en uke før tragedien
som skjedde i Uvalde.
De ville ha gitt hva som helst for dette.
Så jeg vil at vi, bare et øyeblikk,
skal tenke på tragediene som har ledet opp til dette øyeblikket.
Det er mye vi ikke kan kontrollere,
men vi kan kontrollere at vi
er klare i tilfelle det oppstår en nødssituasjon.
Tankene våre går til de som har opplevd dette på ekte.
Vi skal ikke kaste bort denne muligheten i dag.
...toaletter.
Takk for i dag, alle sammen.
Ok.
- Mikrofonsjekk. - Sjekk, sjekk.
Mikrofonsjekk.
Er dere klare?
Som vi snakket om. Høylytte rop. Jeg vil til mamma!
Jeg vil til pappa!
Hvor er broren min? Hvor er søsteren min?
Hvorfor hjelper du meg ikke?
Jeg vil ikke dø! Ikke vær snill mot utrykningsmannskapet.
- Dere kan rutene, sant? - Vi kjenner ruten.
Tiden er inne.
- Om du ikke ser det, så smiler vi. - På en måte. Det er åpent.
Sett i gang.
Hjelp! Vær så snill!
Hjelp meg, vær så snill!
911, hvor skjer nødsituasjonen?
Dette er Chip. Jeg ser mot fotballbanen.
En fyr løp forbi, det var to eksplosjoner. En annen fyr
med rifle, skjøt mange barn. De ligger overalt der nede.
KOM IGJEN KJEMP VINN
Vær så snill og hjelp meg.
Jeg vil ikke dø!
Nødmeldetjenesten er varslet.
Politiet er på vei.
Lærere, sikre klasserommene deres
for en nedstengning.
Nødhjelpssystemet er aktivert.
Nødmeldetjenesten er varslet.
Politiet er på vei.
La oss bare samle oss her et øyeblikk.
Vi...
Vi kan finne et tomt klasserom. Jeg vet ikke hva som skjer i gangen.
Jeg ser at ned... I etasjen under oss
er det skadde mennesker.
Jeg kan ikke se at noe har skjedd i tredje etasje enda.
Men vi må tenke på hva vi skal gjøre,
for brannen kommer nærmere, og vi kan lukte røyken.
Jeg tror vi må gå.
Vi må løpe, ok?
Jeg sørger for å holde oss sammen. Husker dere hvor dere skal gå?
- Ja. - Ok. Vi skal løpe til venstre.
...Sentralen er varslet.
Politiet er på vei.
Jeg tar en titt.
...klasserommene deres for nedstengning.
Gå tilbake.
Brannen er for varm. Vi kan ikke bli her lenger.
Vi må løpe, uansett hva.
Ok, løp i sikk-sakk.
Er dere klare?
Løp, løp, løp! Denne veien. Kom igjen.
Følg meg. Denne veien.
Ser dere politi, så hold hendene i været.
Det er fortsatt en skoleskytter der inne.
Jeg skjønner ikke tankegangen til en
som bestemmer seg for å skyte på en skole.
I de fleste tilfeller
får det dem til å føle seg
sett, at de har påvirket verden på en måte,
en negativ måte, men likevel.
Om vi kunne tatt dem alle
under vingene våre og sunget Kumbaya,
og overbevist dem om at de betyr noe,
at noen bryr seg...
Men det er vanskelig.
Jeg har 200 barn.
Det er veldig vanskelig.
Og jeg er sliten. De er slitne.
Vi har en lang dag.
Jeg kjefter på dem. De kjefter på meg.
Noen elever går sikkert ut av klasserommet og føler at
jeg ikke er den voksne i rommet som bryr seg.
Og det er tøft.
Jeg er bare et menneske.
Og jeg går på jobb hver dag og prøver å overleve.
Jeg skulle ønske at jeg klarte å få bedre kontakt,
men jeg gjør nok det jeg kan for å prøve å holde fast ved meg selv,
og prøve å holde fast ved så mange av dem som mulig også.
I dag tidlig, klokken 9:02,
mottok sentralen vår en nødmelding
fra Oakdale Middle School.
Kort tid etterpå
begynte vi å motta flere samtaler og tekstmeldinger
angående en skoleskytter.
Opp! Den mistenkte er tatt.
Opp med hendene! Få se hendene dine!
To dører, Rhymer.
Jay, er det en skuddskade i ryggen?
Hei, sjef.
Doktor, hva har vi her i ansiktet?
Er det en skuddskade?
Noen har mistet livet her i dag
og vi ber om forståelse fra familiene og alle involverte
om å gi oss tid til å gjennomføre denne etterforskningen
og varsle de berørte.
Dette er en tragedie
og helt uforståelig.
Det vil ha stor innvirkning på lokalsamfunnet.
Men vi er sterke,
og dette er noe vi skal jobbe oss gjennom og legge bak oss.
Det går bra.
Vi skal ringe foreldrene dine.
Pust dypt.
Prøv å puste.
Snart er det over.
Prøv å holde øynene dine lukket
og fokuser på pusten.
Pust dypt inn og ut.
Foreldrene dine ringes snart.
Pust dypt.
Pust dypt inn og ut.
Inn og ut.
Dere tok jobben veldig seriøst.
Bra jobbet, sjef.
Bra jobbet. Jøss.
- Øvelse. - Vi gjør klar for nummer to.
EKTE PRESSEKONFERANSE
Takk, sjef.
Jeg startet første pressekonferansen med å si,
som om dette var ekte...
At det var en virkelig hendelse,
at det var en hjerteskjærende dag i Medford-kretsen,
og som den rollefiguren, var det sant.
Men når jeg står her, akkurat nå
er det også hjerteskjærende for alle oss
som har elever i den offentlige skolen
at dette er noe som er nødvendig,
noe vi må gjøre.
Når det er sagt, så må vi gjøre det.
Realiteten er at slik er dette landet
og i denne dalen.
Og jeg beklager ikke det vi nettopp gjorde sammen.
Jeg minnet staben om at det vi gjør
her i Medford skoledistrikt,
er å bygge muskelminne og tenke gjennom,
og prøve å sørge for at vi minimerer
antallet menneskeliv tapt dersom noe slikt skulle skje her.
Det gleder meg at vi fikk gjort det i dag.
Men jeg vil holde fast ved
at det fortsatt er trist at vi må gjøre dette.
Jeg vet ikke hva jeg skal nå. Det var rystende,
så jeg må få tankene over på noe annet.
Til Donald Dimmock og Ross McDonnell
Norsk tekst: Julie Malum For TransPerfect Media