Downloaded from YTS.LT
Official YIFY movies site: YTS.LT
Kad ste spremni.
Dakle...
Zamislite opasnu situaciju u školi.
Ovo je Shelter Shutters, neprobojna zaštita za prozor.
Swift Shield je sklopivi balistički štit.
Ovo je robot Go1 Unitree,
četveronožac dizajniran prema anatomiji psa.
Uređaj se lako primjenjuje u slučaju incidenta s mnogo žrtava.
Kad se rasklopi, pokriva oko 1,2 x 1,5 metara.
Remen je prilagođen udovima vrlo malog obujma.
Osnovnoškolac ovo može uzeti i zakloniti ostale učenike dok izlaze.
Kad se okrene, pruža trenutni zaklon, doslovno hvata metak.
Samo se okrene.
Tko bi očekivao pucnjavu u dućanu?
Vidite li oružje?
Tko bi očekivao pucnjavu u kazalištu?
Da, vidim oružje.
Ako želite dodati šok-granatu, dimnu zavjesu,
ili izravno napasti uljeza i omesti ga.
Naši sustavi instalirani su u školama, na fakultetima, u zračnim lukama,
morskim lukama.
Zbog tolikog porasta pucnjava u školama,
proizvod je uvelike tražen.
U MISLIMA I MOLITVAMA
Ili kako preživjeti ubilački pohod u Americi
Opasnost na kampusu.
Zaključajte se i pripremite za bijeg ili obranu.
95% američkih škola danas provodi vježbe zaštite.
Policijski službenici su na putu.
Zaključajte se i pripremite za bijeg ili obranu.
Opasnost na kampusu.
Učenici uče kako se sakriti i obraniti od naoružanih napadača.
Pozvana je služba 911.
Policijski službenici su na putu.
S vježbama se obično počinje u vrtiću.
Opasnost na kampusu.
Zaključajte se...
Otkad pamtim, imamo vježbe zaštite.
... za hitne intervencije.
Ponekad se malo previše uplašim za vrijeme vježbi.
Tada ne mogu... Paničarim.
Pa uopće ne radim što bi trebalo,
primiriti se, biti tiho... jer budem izvan sebe.
Da, strašno je. Mislim da je zbilja strašno.
U sportu se kaže, treniraj kao da igraš.
Mislim da jednako vrijedi za ove slučajeve barikadiranja.
Najpametnije što mi pada na pamet je stati uz vrata.
Kako sam krupan,
stao bih kraj vrata i pokušao
svladati tipa s ostalim dečkima.
Ako sa sobom imam bocu za vodu,
mogu ga njome gađati i omesti.
Ako ne, zgrabio bih nešto teže iz ruksaka, knjigu ili fascikl.
Pobjegla bih.
Ljudi oko mene često kažu:
"Ako nešto čuješ ili vidiš, bježi."
Prskalice! Gdje su?
Gdje su?
Što se zbiva?
Što se događa?
Nemam pojma što se događa.
Što se događa?
- Neki ljudi pucaju. - Zaboga! Gdje?
Ne znam.
Ljudi su na terenu.
Ispričavam se, ljudi, ovdje je upravo ispucano 10-ak hitaca.
Stanka.
Da?
Mislite?
Zašto si se prijavio na Idol?
U svibnju 2018. u moju je školu ušao naoružani ubojica.
Bio sam u učionici za likovni 1.
On je pucao u dvojci.
Ubio je osam učenika i dva profesora.
Što radiš, Katie?
Naša zemlja nas je ... iznevjerila!
Sjećam se, negdje na polovini osmog razreda
dogodila se pucnjava u školi, ne znam vam reći kojoj,
ali sam...
Cijelu sam noć istraživala kako se pripremiti
za slučaj pucnjave u školi.
Pretražujem na internetu.
Na TikToku gledam...
Istražujem.
Budi domišljat. Pogledaj gore, možeš li se domoći stropa?
Može li se koja ploča skinuti?
Radije bih da me metak pogodi u ručni zglob ili gležanj,
nego u pluća, srce ili u glavu.
Gledam tuđa iskustva.
Znam što mi je činiti.
Ako sam sama u kupaonici, znam što mi je činiti.
Ako sam vani
ili u učionici, znam što treba.
Znam kako reagirati u svakoj situaciji, a to mi nije drago.
Baš kao što si rekla,
gotovo kao da nas uče da razmišljamo kao odrasli.
Postalo je...
kao da se stalno pripremamo na tornado ili uragan.
Ajme!
O, Bože! Odmah na pod!
Danas se vrtićko dijete pojavilo
u osnovnoj školi Faison u južnom Homewoodu
s pištoljem.
Istraga traje, učenik s pištoljem je...
..... pištolj u školu. - To nije prvi put ovaj tjedan.
Čak uopće ne razmišljam o tome.
- Postalo ti je normalno. - Baš tako.
Kao, "Joj, u slučaju nezgode,
tornada, uragana..."
Ili, "Ako upadne ubojica
i želi ubiti tebe i tvoje prijatelje", ista stvar.
WASHINGTON DANAS
Nismo sigurni u školama.
Nismo sigurni na radnim mjestima, nismo sigurni u dućanu.
Što radimo? Što radimo?
Želite da djeca budu sigurna? Jedino je rješenje da policija...
Zabrani oružje kakvim se Rambo služi.
Diskriminiramo najpopularnije oružje.
Što radimo?
Oružano nasilje prvi je uzrok smrti djece.
Zapravo, više ljudi pogiba od noža nego od vatrenog oružja.
Što radimo?
Zabranimo i noževe za maslac!
Zamarate se zabranjivanjem knjiga? Mrtva djeca ne čitaju.
Djecu trebamo štititi jednako kao što štitimo predsjednika.
- Zašto ste tu? - Pametniji su i bolji od nas...
Najviše vladine instance ne rade ništa.
Slažem se, učinimo nešto, ali neka bude djelotvorno.
Diljem Amerike civile obučavaju za hitne intervencije.
Uvježbavanje spremnosti danas je uobičajeno
u školama, na poslovima, u zajednicama u cijeloj zemlji.
Više od 20 milijuna odraslih osoba prošlo je obuku iz streljaštva.
Sjajno je što nas je danas puno!
Počnimo. Zovem se Francis Brooke.
Instruktor sam programa ALICE.
S njima sam počeo raditi 2018.,
nakon 32-godišnje karijere u policiji.
Radio sam i u školi, što znači da sam
danju podučavao klince, a navečer išao u raciju zapljene droge.
Chris Taylor, umirovljeni bojnik ureda šerifa,
surađivao s Obavještajnom službom zadnjih 6-7 godina karijere.
Chris Morris, vlasnik tvrtke Active Shooter America.
Radim i u Graničnoj policiji u San Diegu.
Jako sam pozitivan, vedar, optimističan tip.
I iako govorim
o užasnim problemima današnjice,
nastojat ćemo se maksimalno zabaviti.
Imajte na umu ovo: njihov je cilj
ući i pobiti što više ljudi mogu, što brže.
Hajmo sad iskreno,
mislite li, ako tuda mahnita naoružani ubojica,
da je dobra ideja sakriti se pod stol?
A tome vas uče već 25 godina.
Što ako barikadiranje nije rješenje?
Što ako se nalazite u dijelu škole gdje se ne možete zaključati?
Vi prvi reagirate.
Ondje ste prije nas.
- Brzo, brzo! - Dolazi, dolazi!
Ispruži, bez naprezanja.
Spremni? Idemo!
Sigurnost. Dobro je.
Težina mog tijela i trenje
između mog tijela i saga sprečavaju da se vrata otvore.
Ozlijeđenu ruku provucite kroz rupu i izvucite.
O, Bože!
Odlično vam ide. Obilno krvarenje.
- Boli! - Obilno krvarenje zaustavljeno.
Ovo mi je prva vježba.
Bili ste odlični. Odsad će samo biti lakše.
Ljudi, morate doći do točke
kad više niste ptić u gnijezdu.
Sad ste jastreb koji pokušava pojesti ptića.
Zasad ste još ptić, točno?
Razmišljate kako zaštititi gnijezdo.
Ali čim se parkirate pred školom,
razmišljajte kao jastreb.
Jer naš je krajnji cilj
da ljudi sami sebe aktivno spašavaju.
Ima pištolj!
Pustite me unutra!
Gledaj me! Gledaj me!
Gledaj me! Gledaj me! Gledaj me!
Prošla sam
i sustavno pucala u ljude u svakom redu, cijelo vrijeme vičući na njih.
Ovaj zvuk predstavlja paljbu. Odlučili su to upotrijebiti.
Sad mi je taj zvuk okidač svaki put kad ga čujem.
Gledaj me!
Gledaj me! Gledaj me! Gledaj me!
Mislim da me zbilja potreslo jedino to
kako je osjećaj stvaran tijekom vježbi.
Ovo je samo komad plastike.
Ali imaš osjećaj da je moćan
dok trčiš niz hodnik, a ljudi bježe od tebe.
I to užasava.
I stvarno je odvratno.
Ovo situaciju čini stvarnom.
Oprosti.
30 američkih država dopušta nastavnicima da u školu nose oružje.
U Utahu svaki nastavnik koji ima dozvolu može potajno nositi oružje,
a da na to ne mora upozoriti ni roditelje ni školu.
Stanite na trenutak.
Želim da zažmirite.
Želim da otputujete u vrijeme
i mjesto
koje doživljavate kao nešto
vrlo mirno,
opuštajuće, sretno.
Na tome mjestu želimo biti.
Zažmirite načas.
- Malo duže. - O. K.
Zato što vidim da vam kapci trepere.
To mi govori da ste u ovom času prilično napeti.
Dobro? Duboki udah na nos i izdah na usta.
U redu, pogledaj u svoj pištolj. Želim da se usredotočiš na ovo tu.
- O. K.? - O. K.
Lijepo i polako.
Vježbe gađanja iz pravog oružja na strelištu Lee Kay.
Ali ovo nisu vojnici ni policajci,
nego nastavnici
i ravnatelji.
Šestotjedni program obuke za učitelje
Dođite malo na ovu stranu.
Koliko vas ima iskustva s pucanjem iz pištolja?
Koliko vas nema nimalo iskustva?
Je li ovo prvi put da ćete ispaliti metak?
O. K., super. Savršeno.
- Sviđa mi se to. - To, Rachel!
Želim samo da, i ne gledajući,
povučete okidač, može?
I mislite na sretno mjesto o kojem je govorio.
Samo polako, ispalite metak.
Dobro. I ništa, je l' tako?
- Malo ipak da. - Da.
Najviše vas vjerojatno uznemiruje iščekivanje.
Željela sam predavati naprednu kemiju još od drugog razreda srednje,
kad sam je pohađala.
Bila sam tolika štreberica.
I rekla sam, "To je najbolji mogući predmet! To želim predavati!"
... misao, stisni, sretna misao, stisni.
Osjećate prije negoli povučete.
Da.
Sada lijepo, duboko udahnite kroz nos
i izdahnite na usta.
Otpustite svu tu napetost.
Svu nervozu koja vas je obuzela, otpustite.
Ovdje smo samo vi i ja. Ničeg drugog nema oko nas.
U ruci imate vatreno oružje.
Samo nas to zanima. Vi imate kontrolu.
Predajem već 25 godina.
U posljednje dvije godine
nastavu je napustio golem broj profesora.
Za nas koji pohađamo ovaj tečaj,
kap još nije prelila čašu.
To ne znači da nam se to neće dogoditi, ali još nije.
- Kako se zove taj tečaj? - Učiteljska akademija.
Zašto ste je odlučili osnovati?
Podržavamo sve čemu škole podučavaju nastavnike,
izolaciju
i sve ostalo čemu ih uče.
I mi ih tome učimo.
Ali ako to na koncu ne pali, što onda?
Tu otprilike obuka nastavnika prestaje.
Odmah da vam kažem, prilično smo na udaru zbog ovog tečaja.
Kritiziraju nas
što potičemo nastavnike da se angažiraju do te razine.
Svako toliko ponovit ću vam:
ne obučavamo vas da nama oduzmete posao.
Ne.
To je alat. Ne nešto gadno što će vam eksplodirati u ruci.
Nije mi želja posjedovati pištolj.
Ne želim imati pištolj u svojoj kući.
Sad ćemo malo raditi na prevladavanju reakcije na...
Ne želim svaki radni dan
započeti razmišljajući o tome što ću obući
i gdje ću staviti oružje.
I taj osjećaj otpustite.
- Držim li dobro prste? - Da, 100%.
Ali na tečaj sam se prijavila
jer se želim osposobiti
za zaštitu svoje djece.
Neki tvrde da to nije pametno. Što vam ljudi govore?
Žalim, ali odgovor "izolacija i točka" jednostavno nije dovoljan.
Poručujete im da pucaju?
Kažemo im da imaju pravo uzvratiti, da mogu birati.
Ne želim da ganjate nekoga školskim hodnicima.
Želim da postupate prema protokolu izolacije.
Učinite što trebate.
No dođe trenutak i mjesto, i to je vrlo osobna stvar.
O tome morate
sami odlučiti, i to nije za svakoga.
No ako se ikada, a nadam se da nećete,
nađete u takvoj situaciji, što ćete poduzeti?
Hoćete li leći na pod i praviti se mrtvi ili ćete se boriti?
Jako želim biti učiteljica u osnovnoj školi.
Jako volim malu djecu i volim raditi s njima.
Volim ih pustiti da se izražavaju i učiti ih,
pomoći im da uspiju u životu.
Ali bilo bi grozno zbog pucnjava u školama.
Morala bih proći hrpu obuka, pripremiti se za to.
Da sam učiteljica i netko od djece nastrada,
osjećala bih se jako krivom, iako nisam ja to skrivila.
Razmišljala bih: "Mogla sam ih nekako zaštititi."
I zbilja bih osjećala krivnju.
Julie pohađa jedan od viših razreda osnovne škole.
Objavi!
O. K.
O, da!
Charlie, bolje ti je da bježiš.
Summer ide u drugi srednje.
Prije dva dana bila sam kod liječnice.
Ispitivala me o školi itd.
Doslovno me pitala osjećam li se sigurnom u školi.
I... ne znam...
bilo mi je to zbilja teško pitanje
jer želiš reći "da", ali onda zaista razmisliš.
Pitaš se: "Osjećam li se sigurnom u školi?"
- Iskreno... - Nismo sigurni.
- Ne. - Nismo sigurni.
Tužno je što te to uopće mora pitati.
Mislim si: "Što?! Zašto to dopuštamo?"
Čak i ono s Kristopherom Clayom, mislila sam si...
Imao je zeznutu situaciju, ali ne baš tako strašno.
- Imao je... - Tko je to?
- Kristopher Clay, domar. - A, O. K.
Toliko sam puta prošla kraj tog čovjeka. Ne mogu ni...
Taj je domar radio u našoj školi, mislim, dvije-tri godine.
A onda je tjedan dana prije početka školske godine odlučio:
"Porokat ću sve po školi prvi dan nastave",
a tad kreću prvaši.
Predao se policiji.
A kad mu je policija upala u kuću,
pronašli su gomilu oružja i streljiva
i nacrte škole.
Znao sam da su se već događale pucnjave u školama,
ali nisam ih shvaćao dovoljno ozbiljno
sve dok nisam čuo za domara. Pomislio sam: "Sranje, sad i kod nas."
Taj je čovjek radio u školi.
Takvu prijetnju škola nije očekivala,
obično napadne netko izvana.
Taj put je to bio zaposlenik koji ima ključeve svih prostora
i poznaje školsku rutinu.
Čitala sam novinske članke o njemu, a trudila sam se ne čitati.
Zvao se... Smijem li reći njegovo ime?
Osumnjičenik je 20. srpnja ušao u policijsku postaju
i rekao da ima ubilačke misli
i planira ih provesti u djelo.
Policija je istražila stvar
i kažu da je prikupio oružje, streljivo, taktičku opremu
te da je razradio plan masakra na papiru.
Proglašen je krivim, osim za neuračunljivost,
za pokušaj ubojstva drugog stupnja.
Moglo je završiti daleko gore.
Da je upao u školu, što bih učinila?
O. K. Sad samo predstavljanje?
- Da, recite tko ste. - Ron Havinear,
šef sigurnosti školskog okruga Medford.
Ron je šef sigurnosti za škole u Medfordu.
Vidimo cijeli spektar incidenata u školama.
Mnogi su na nižoj do srednjoj razini.
Ali malo je nedostajalo da nam se dogodi tragedija u okrugu.
Jedan zaposlenik
planirao je masovni masakr studenata i osoblja
i samo što to nije počinio.
Imao je pristup školama. Imao je ključeve škola.
Poduzimao je, da ne idem previše u detalje,
aktivne korake da počini strahotu.
Prikupljao je oružje.
To je potreslo zajednicu
i osvijestilo ljude zadužene za sigurnost
da se to može i ovdje dogoditi.
I moramo biti spremni na to. Znate, uljuljkanost ubija.
Vježbe za slučaj masovnih žrtava
rekonstrukcije su masovnih pucnjava velikih razmjera.
Te se vježbe održavaju u školama i naseljima
kao priprema protiv napadača.
Hitne službe, nastavnici i neki učenici
aktivno sudjeluju u tim vježbama.
Školski okrug Medford surađuje
s više agencija u Valleyu na sigurnosnoj vježbi ovog tjedna.
Stotine ljudi sudjeluje u masovnoj vježbi pucanja iz vatrenog oružja
u ovoj školi u Oakdaleu.
Dobrovoljci glume roditelje i učenike
kao da je situacija stvarna.
Imali smo stotine pucnjava u školama diljem zemlje.
Ove godine, više od 20.
U našem je okrugu zamalo došlo do tragedija.
Nije pitanje hoće li se, nego kad će se to dogoditi i na kojoj razini.
Napadači će preskočiti ogradu.
Četvorica će ući u školsku zgradu, ovdje.
Dvojica će poći ovim hodnikom.
Jedan ovuda. Oštro će skrenuti desno
i odmah početi pucati na prisutne.
Povezani smo s okrugom, gradom,
hitnim službama, bolnicama.
Drugi će otići gore,
u ovaj dio zgrade.
Pucat će na policiju dok bude prilazila zgradi.
Koliko preminulih želite u svakom području?
Ako može, pet u svakom dijelu.
Ovo je kulminacija 6 do 12 mjeseci rada i priprema.
Imate li leševa?
Tog jutra dodat ćemo završne detalje.
Nakon vojske sam ušao u prosvjetu
jer sam želio nastaviti raditi plemenit posao.
Kad se istrenirate da opažate takve stvari,
ne možete ih prestati opažati.
Dobro jutro!
Vidim neka malko nervozna lica.
Kužim vas. Ja sam Bret Champion,
ponosni nadzornik školskog okruga Medford.
Hvala vam što ste odvojili vrijeme za ovu vježbu.
A znamo da se pravilno vježbanje uči.
Činjenica je da kad počnemo govoriti o napadačima ubojicama,
preplave nas ti grozni osjećaji.
To ljudima izaziva nervozu,
ne samo boravak u velikim skupinama,
nego rekonstruiranje naših najgorih noćnih mora.
Kakav osjećaj izaziva veliki incident? Kako izgleda, zvuči, miriše...
Sve to.
Činjenica je da će neke među nama to prestraviti.
Oni će morati otići.
Želim biti prva osoba koja će vam reći
da je u redu ako morate otići.
Slobodno otiđite.
Dođite u dvoranu u 7 h. Bit će glazbe.
I krafni, za 500 dolara.
Pojest ću 600 od tih za 500 dolara.
Ako ne znate svoju ulogu, pogledajte znakove.
Na njima pišu vaše pozicije.
Nađite svoj stol. Ići ćemo u zgradu.
Nemojte otići ako imate pitanje.
- Layla, ništa ti neće biti. - Ovo doživiš jednom u životu.
Koja je tvoja ozljeda?
Prostrelna rana torakalne kralježnice.
- Koliko je napadača? - Četvorica.
Ali ne bi ih trebala sresti.
A ako ih sretnem?
- Nećeš ih sresti. - Dobro.
Hvala ti.
Ne zaboravi da je ovo samo vježba.
Radimo to da bismo zapamtili
kako eventualno postupiti.
- Četiri napadača. - Dobra si.
Da bi vježba uspjela, neću vam lagati,
morate odigrati svoju ulogu.
Morate odigrati svoju ulogu.
Ako vam kažem da sjednete i vrištite: "Hoću mamu",
vrištat ćete: "Hoću mamu!"
Ako kažem da vrištite: "Ne želim umrijeti, pomozite!
Ne dopustite da umrem, zašto mi ne pomažete?",
onda ćete to reći.
19. kolovoza, tada će se to dogoditi.
Tu na toj cesti nekoliko će ljudi biti pogođeno.
Vas 50-ak bit će ustrijeljeno i ležat ćete.
Bit će i mrtve djece, tako će izgledati.
Bit će potresnih prizora.
Rane, na primjer. Svašta ćete vidjeti.
Neke će uznemiriti, nekima je fora.
Emmi je to super, Lainey također.
Svi smo drukčiji, je l' tako?
Ali zvukovi,
a njih će vam Kim opisati jer, nažalost,
ja sam s vremenom oguglao.
Ali to je najteži dio vježbe.
Jedna od stvari na koju vas ne mogu pripremiti
je užas vrištanja koje ćete čuti.
Najgori dio nisu rane ni krv,
jer znate da su lažni.
Ali zvukovi nekima znaju izazvati glavobolju
ili... čovjek na to reagira
i jako je važno da toga unaprijed budete svjesni.
U redu. Roditelji, više ste nego dobrodošli.
Imamo područje za promatranje.
Neću vam lagati, neki su roditelji ondje sjedili i plakali.
Nemojte previše šiziti.
Svi polaznici tečaja super su se zabavili.
Šalit ćete se i prije i poslije.
Ali dok traje vježba, morate igrati ulogu.
Rekonstruirat će pucnjavu.
Nekim će dobrovoljcima našminkati
rane od metaka.
Svatko će imati svoj scenarij,
netko će vrištati, netko će se držati za nekoga.
Moja sestra je prošla takve vježbe
sa 16 ili 17 godina.
Rekla je da je bilo...
Neke je ljude to zbilja traumatiziralo.
To se zbilja može dogoditi. Takvi su događaji, nažalost, danas prečesti.
I vjerovali ili ne, vi ste najvažniji ljudi koji to pomažu spriječiti.
Da, mislim da bi moglo biti malo jezivo.
Sumanuto je da to moramo učiti u ovoj dobi
samo zato što postoji mogućnost da se to dogodi.
Čitajte što pišu vaši prijatelji na mrežama.
Učini li vam se da su malo zastranili, recite nekom.
Bit će to simulacija stvarnog događaja.
Ali mislim da će mi koristiti
više nego bilo što drugo.
Iskreno, mislim da se neću izbezumiti.
Mislim, nerado to kažem jer je vrlo potresno,
zbilja je ozbiljno, ali...
iskreno, bit će to samo...
bit će ono što očekujem
jer sam zbilja spremna na to.
Neprestano mislim na to i brine me.
Želim ići u školu, želim učiti prirodne znanosti.
Želim učiti o umjetnosti, glazbi.
A ne želim biti zabrinuta ni kad sam izvan škole.
Želim isprobavati šminku u Sephori
i zabavljati se s prijateljicama.
Želim se svugdje osjećati sigurno,
jer sada sam stalno zabrinuta.
U ruksaku imam torbu punu stvari.
Ne diram je. Unutra su stvari koje bi mi mogle pomoći
da u školi dođe do... koje bi pomogle kolegama oko mene.
U ovom trenutku ne mogu učiniti puno,
osim zaštititi sebe i druge
koji se nađu uz mene ako se to dogodi.
- To je strašno. - Da.
- Nisam to znao. - Pa, nisam ti rekla.
Nisam htjela nikome reći.
- Nisam htjela nikoga zabrinjavati. - Kužim.
Razmišljam samo, ako se dogodi,
imam stvari kojima možda mogu nekome pomoći.
A ako se ne dogodi,
onda je to samo još pola kile stvari u ruksaku.
To je gadno.
Svaki dan kad uđem u školu, želim se osjećati sigurno.
Jer svakog dana može se dogoditi bilo što.
Važno mi je njihovo obrazovanje,
ali još mi je važnija njihova sigurnost.
Sjećate se mene?
Svijetu smo već pokazali koliko su sigurni
naši neprobojni ruksaci - pucajući u njih.
Ali možda vam nije poznato koliku tek sigurnost nude
naši ruksaci Guard Dog Security ProShield izrađeni po mjeri.
Kongres je 2022. godine odobrio više od milijardu dolara za sigurnost škola.
Pojavila se i cvate industrija novih tehnologija,
programa obuke i proizvoda.
Danas industrija pripravnosti protiv ubojica premašuje 3 milijarde dolara.
- Kad ste spremni. - Samo da promislim.
U redu.
Predstavljam vam Revolution Shield,
prijenosni stol na preklop koji služi kao balistička barijera.
Ovo je sustav zaključavanja Nightlock.
Ja sam Joe Taylor, jedan od izumitelja. Imam brata blizanca.
Izumili smo sustave upozorenja ASR, alarm za uzbunu.
Detektirana osoba s vatrenim oružjem.
Dakle, odmah otvaramo prikaz uživo.
Okrenemo. Ovaj stol je pogodio metak.
Ne morate kupovati nove kamere. Povežemo se s vašima.
Lockdown 1 je daleko najpopularniji.
Ide na svaka vrata.
Sirene i bljeskalice...
u cijeloj organizaciji sada su uključene.
Pokretan je, ima ručke,
i doslovno se možete kretati sa stolom ako želite.
Odmah nakon pucnjave u školi Sandy Hook
počele su nas zvati škole.
Nakon pucnjave u školi Sandy Hook shvatili smo da su djeca ugrožena.
- Ponudili smo ovu sjajnu tehnologiju. - Sad smo u 4000 škola diljem zemlje.
Stotine tisuća dolara potrošeno je u posljednjih nekoliko godina,
a stopa smrti samo raste.
Jer nažalost mnoge tvrtke
izbacuju aplikacije i slično. A koliko je to dobro promišljeno?
Samo ga skinem sa zida.
To je velik,
izuzetno lagan, neprobojan štit.
To što radim, radim zbog svoje male kćeri, evo je tu.
Na zid postavljamo sliku kakvu god želite, a kad je skinete, ona postaje štit.
Prije 4 g., kad sam počeo, to nije bila industrija.
Bilježimo učetverostručenje poslovanja iz mjeseca u mjesec.
Ovaj skateboard nadmašuje sve druge skateboarde na tržištu.
No ujedno je i štit za samoobranu. Ili za djecu...
Nakon svake pucnjave
posao raste.
Kad god se dogodi tragedija, moja obitelj ekonomski profitira.
Nisam to želio.
Kad se ovaj dokumentarac bude emitirao, tvrtka bi mogla vrijediti 300 milijuna.
Zaštita vašeg djeteta od metaka u školi ruksakom.
To jamče tvrtke diljem zemlje.
Ali štite li oni zaista vaše dijete ili zarađuju na strahu roditelja?
Oči i uši.
Obično staklo, pištolj kalibra 9 mm.
Što bi se dogodilo da netko uđe u vašu školu?
Bez problema će otključati vrata. To je neuspjeh.
Jednim udarcem nakon jednog metka iz pištolja kalibra 9 milimetara.
Koja god tvrtka vam kaže:
"Riješit ćemo sve vaše probleme i spasiti živote", bježite od nje.
Lažu vam.
Nakon 16 ispaljenih metaka, udaram šakom.
Armoured One tjedno osigurava oko 2500 prozora
diljem Sjedinjenih Država.
Zamislite da ubojica u Uvaldeu nakon svojih prvih 100 metaka
nije bio u učionici.
Da je tih 100 metaka ispaljenih u prvoj minuti ispalio u vrata i u staklo
i da su se djeca mogla sakriti ili izaći?
I nije na vama da kažete:
"Hoću da kupite moj film, moje staklo."
Živo me boli... Pardon, pastore,
kurac hoćete li kupiti ili ne.
Nije me briga. Morate uspostaviti sigurnost na svim područjima.
Trebate plava svjetla, sustave zaključavanja i alarmiranja, stražu.
Morate udružiti sve moguće resurse i alate da biste zaista spasili živote.
Još jednom.
Nemam pojma. 20? 22?
Je li tko brojao? 23?
Ne mislim da ste ovdje slučajno.
Mislim da ste ovdje s razlogom.
Pomoć ne dolazi od Kongresa, Senata ni guvernera.
Vi pomažete.
Bilo da ste tvrtka,
političar, djelatnik škole, školski zaštitar,
svoj posao radite s razlogom
i možete silno pomoći.
Možete stati na kraj ubojicama u školama.
NEPROBOJNA SKLONIŠTA U UČIONICAMA
- Hej, stari. - Dakle, dobit ćeš otkaz.
Stari!
Dat ću ti otkaz.
- Onda te ne vodim na večeru. - Ovo je trebalo skinuti prije 25 minuta.
- Želiš li na večeru? - Ja to skinem za 12 sekundi.
- Želiš biti princeza? - Kamo ćemo?
- Ja bih u Applebee's. - Ne.
- Ja plaćam! - Nije li...
Vidiš li pepeo?
Sranje! Negdje blizu gori.
Fotkamo se za plakat.
Može pusa?
Vidimo se! Zapravo, pričekat ću. Ha?
Lova!
Jedva sam čekala da ti ispričam.
Imala sam probu sa žrtvama danas.
Četiri su napadača.
- Četiri? - Četiri.
- Kao skupina? - Ne.
Mislim da svaki ulazi na drugi ulaz.
Dvojica dolje, dvojica gore.
Čovječe.
Jedan od napadača,
treći,
popet će se stubama do naše učionice.
Aha.
Jedan će pucati u policajca,
zatim će ga policajac ubiti.
- A drugi će se ubiti. - Isuse.
To sam i ja rekla. Rekoh: "Koji k..."
Četvorica, ludo.
Rekli su mi da bih mogla ugledati
mrtvo tijelo
i vidjeti pucnjavu.
Što, znači,
ti si u učionici na katu, a netko protrči kraj nje?
Ne znam.
Malo sam izvan sebe.
- Ne izvan sebe, ali nervozna. - Da.
Pripremila se jesi. Bit će to dobro.
Hoćeš čuti što ima s nogačem?
Baš i ne. Samo o tome slušam zadnjih par dana.
Ma otkud?
Zbilja mi je drago što ovo radimo.
Uvijek mislim na masovnu pucnjavu u Las Vegasu,
na onog starijeg tipa na seoskoj fešti.
Uvijek se toga sjetim.
Mislim, bit ću nervozna.
Mislit ću da je stvarno.
Ali lažno je i znam da je lažno.
I znam da će ishod biti dobar.
Znam da će se sve dobro završiti.
Ovi su proizvodi dio naše linije samoljepljivih "rana".
Koriste se u vježbama masovne pucnjave
za simulaciju rana od metka.
Odlijepite je
i nalijepite na glumca
koji glumi žrtvu.
Još od pucnjave u Columbineu mnogo se razmišlja o problemu
nespremnosti civila na pucnjave u školama,
nasilje na radnome mjestu...
Postalo je jasno da obuke nisu adekvatne.
Ovo su naše Rane u kutiji.
Prostrijelna rana na vratu.
Ovo je nekoliko rana od metka u abdomenu.
Kad bismo imali realističnije ozljede,
ljudi bi lakše prevladali traumu
od koje pate nakon što to prvi put vide.
Ozljeda penisa i testisa nije opasna po život.
Opasna je ulazna rana u bedro, tu blizu femoralne arterije.
Bili smo u knjižnicama, u školama,
na kampovima, ljetnim kampovima.
Jedan od najgorih dana bio je...
kad je moja kći došla na jedan tečaj,
igrala je ulogu.
Bio joj je to prvi put.
Ispustila je krik od kojeg ti se sledila krv u žilama:
"Tata! Tata!"
To je zbilja... paralo srce.
Društvo se promijenilo i...
Osmišljamo nove proizvode, drukčije, a to zna biti...
Pomalo uznemiruje,
jer potrebne su i dječje rane,
a tome ćemo se posvetiti u bliskoj budućnosti.
Svi uključili uši za slušanje?
Moja prva vježba s predškolcima
Bravo. Sad lovimo balon!
Sjajno. Ostani sjediti na guzi, molim te.
E sad...
Sad ćemo nešto raditi.
Da bismo se zaštitili. Dobro?
- Kako bismo svi bili sigurni. - O. K.
Imat ćemo tajnu riječ.
- Znate li što to znači? - Ne.
Dobro, objasnit ću.
Tajna riječ će biti naša sigurna riječ
ili rečenica.
Kad god je izgovorim... Moraš me slušati, sunce.
Dobro?
Kad god je izgovorim,
svi ćemo se ići sakriti na jedno mjesto u učionici. O. K?
Nećemo često ići onamo, ali kad idemo,
morate znati da je to važno, dobro?
Kako bismo se svi sigurno vratili kući.
- Može? - Može.
Kad u vježbe uključujemo djecu, jako se zalažem za to
da ne rabimo riječ "ubojica", je li tako?
Otac sam djevojčice od 2,5 godine i ne želim da zna te riječi.
Ne želim da ode na tečaj, popodne se vrati kući
i kaže: "Tata, netko s pištoljem me pokušao ubiti."
Koje su stvari bliske maloj djeci?
Pa kažem: "Hej, danas se igramo
da je ispred naše učionice veliki gladni dinosaurus."
"Ne želimo da uđe, zar ne?"
"Ne, g. Andy! Ne želimo da dinosaurus uđe!"
Pa sam ih pitao: "A što ćemo onda?"
"Zatvorimo vrata!"
"Dobro, zatvorit ćemo vrata. Da ih zaključam?"
"Da, g. Andy, zaključajte ih." "O. K."
"Ček', a što ako dinosaurus skuži kako se vrata otključavaju?"
"Ajme, g. Andy, gurnite ormar na vrata!"
"A mislite li da nas može vidjeti kroz prozore?"
"G. Andy, pokrijte prozore!"
Pa rekoh: "Hajmo pokriti prozore."
"I ugasit ćemo svjetla
i biti tiho kako nas dinosaurus ne bi vidio ni čuo, ha?"
"Tako je."
88 Tactical je poligon za streljaštvo i obuku u Nebraski.
Dobro je.
Nađite izlaz!
Zapravo je zabavno, klinci uživaju. Ja glumim ubojicu.
Airsoft pištolj ispaljuje laser neškodljiv za oči.
Izvadim ga da iskuse
osjećaj da netko puca na njih.
Da ih nabrijem, nakon nekoliko pucnjeva
izvadim nož-šoker.
Svakako im digne adrenalin, a neće ih ozlijediti,
no čini im se da hoće.
Nađite izlaz!
Kad izvadim nož-šoker, počnu malo brže trčati.
Prošli tjedan trenirao sam specijalce u bliskoj borbi.
Sljedeći tjedan radim s timom za specijalne operacije.
To je zabavni aspekt mog posla. Svaki dan drugo.
Radim sa svima, od specijalnih postrojbi do mama.
Nađite izlaz!
Koliko je ljudi u životu osjetilo leptiriće u trbuhu
ili nervozu kad nešto moraju učiniti?
Osjetili ste taj poriv u tijelu da pobjegnete ili se borite, zar ne?
To je reakcija na prijetnju ili strah.
U našem tijelu stvara kemikalije i hormone
koji nam pomažu da budemo jači i brži.
Sa Zelenim beretkama sudjelovao sam u protuterorističkim operacijama.
Ljudi ne shvaćaju da je prosječno ljudsko biće na ovom planetu
nasilno, praznovjerno i divljačko.
Ljudi misle: "Ne trebam pribjegavati nasilju."
Odakle vam ideja da ste tako superiorni svemu ostalom u prirodi?
Tip s pištoljem uđe u tvoju sobu.
Tu primiš pištolj, privučeš ga ovako i...
Primite ga tu i tu.
Čvrsto držite i zovete upomoć.
Zovite pomoć. Zovite pomoć.
Ostali, hajde.
- Upomoć! - Miguel.
Kad nisam siguran, gledam realno.
Kako ćete pripremiti dijete na stvarnost ako mu je se bojite otkriti?
Nije loše.
Ipak, prilagodim se dobi publike.
Razuman sam.
Treba odvagnuti, da. Ali, ako ih toliko štitite od stvarnosti,
kako će se ikad moći nositi s njome?
Nastavi dok ne padne.
To! Bravo.
Bravo, ljudi. I opet, zašto...
Imamo li sve više masovnih pucnjava zbog slobode posjedovanja oružja?
Nipošto nema veze s količinom oružja u opticaju.
U prošlosti smo imali i veću dostupnost oružja.
To se uopće nije promijenilo.
Poluautomatska puška koje se ljudi toliko boje
prisutna je preko 100 godina, zaboga.
Nije stvar u komadu oružja.
Nesumnjivo se promijenila jedino osoba.
Problem je u strukturi obitelji pod jedan,
u udaljavanju od plemenskog života, odumiranju vrijednosti zajednice.
Jer ljudi su danas narcisoidni, vjeruju da su centar svemira,
da za sve trebaju dobiti trofej. Misle samo na sebe.
Mislim da malo odraslih
mari za naša mišljenja.
Proživljavamo to svaki dan.
Proživljavamo...
strah od odlaska u školu
jer nas mogu upucati ili možemo izgubiti prijatelja ili profesora.
A mnogim ljudima
očito su važnija njihova prava, razmišljaju otprilike:
"Gle, ja želim posjedovati oružje
i nije me briga hoće li tebe netko upucati u učionici."
To baš obeshrabruje, mislim si:
"Više vam je stalo do vas
nego do svih američkih učenika."
Pogotovo zato što je to uzrok smrti broj jedan kod nas, a to je suludo.
To zaista ne bi trebalo biti tako.
To nije slučaj nigdje drugdje u svijetu.
Sjećam se kad sam čula tu statistiku. Mislila sam si: "Aha... O. K."
Krasno.
I... čak se nisam ni iznenadila.
Bilo je jasno da će dotle doći. Pa eto nas.
Tako da...
EDGE je platforma za videoigre
koju je naručilo Ministarstvo za domovinsku sigurnost.
Igrači preuzimaju različite uloge u virtualnoj školskoj pucnjavi.
Mičite mi se s puta!
Smjesta se zabarikadirajte!
Tijelo ne može otići gdje um nikad nije bio.
Govorimo o pripravnosti, ali ta rečenica -
"Tijelo ne može gdje um nije bio"... Ne razmišljaš o tome što bi moglo biti.
Nećeš reagirati kako si očekivao kad se to zaista dogodi.
U svijetu videoigara
ovo zovemo sandbox igrama.
Većina vas vjerojatno zna za Grand Theft Auto.
Igra je za više igrača, s više scenarija.
Ali nisam vas došla učiti što da radite u svojoj školi.
Kao instruktorica,
želim vam prikazati opasan incident
koji će vas natjerati da razmišljate i reagirate.
Ako pravimo greške, želimo ih napraviti ovdje.
Postoje sportske, komercijalne i igre u kojima ti pucaš.
Nudimo isto to.
Počeli smo s Armyjem.
Kad smo se prebacili na školu,
odmah je bilo očito da su nastavnici
i osoblje škole prvi koji moraju reagirati.
Zapamtite, ako se bilo što dogodi, želim da odigrate kao u stvarnosti.
Počnimo.
O. K. Što ima, Martinez?
Što ima, buraz?
Idem prošetati.
Gdje je automat za kavu?
- Ne znam, hajmo ga potražiti. - Hajmo.
- Čuješ me? - Da, što hoćeš?
- Razgovarati. - Joj, daj.
Vidio sam te s Johnnyjem.
Daj, molim te! Nisi.
Jesam. Dobro...
Billy mi je rekao da te vidio s Johnnyjem.
Daj, miči se.
Nisi vrijedan mog vremena. Nikad nisi bio.
Možda sam trebala biti s njim.
Je l'? A možda ne bi trebala biti ni s kime.
Daj, molim te...
O, ne! Čekaj... Što?
Hej!
Ima pištolj!
Onaj klinac ima pištolj.
Ljudi, čujete li neki glasni razgovor?
Hej, ima pištolj!
Kamo ideš?
O, ne!
Ne mogu pozvati 911.
Kamo ćeš? Je l' se bojiš?
Pomozite mi!
Uvijek ista rasprava. Videoigre te uvuku.
U kojem trenutku ta uživljenost
počinje kvariti umove igrača?
Razmislite li pak iz drugog kuta,
ako se uživite, također imate priliku
unaprijediti um kako prije možda nismo mislili da možemo.
O. K., u koliko je smjerova to moglo otići,
svađa dvoje klinaca u hodniku oko dečka?
Jeste li očekivali pištolj?
- Ne. - O. K.
Koja je bila vaša prva reakcija?
Odigrajmo tu istu situaciju.
Nemam pištolj, nemam elektrošoker, nemam sprej. Što ću?
Razgovarajmo.
Sad znamo kako je to bilo. Što bi se dogodilo?
Priđeš toj djeci.
Sjećate se Tiffany i Jordana.
Kad se počnu svađati i ti staneš pred njih i kažeš:
"Hej, sad je dosta. Prestanite."
Kad sam oštra s djecom, čak i ako me glas malo izdaje,
nastavim li razgovarati s njima, prestat će. Jedanput je...
To mi nije problem. Cijele dane to radim.
To ih zaista smiri.
To mi nije problem. Govorim ti da,
kad sedmaš izvadi pištolj, kao sad u ovoj situaciji,
ne mogu... Moje riječi protiv...
- A koja ti je alternativa? - Ne znam.
- Imaš li nož? - Ne.
- Palicu? - Ne.
- Pajser? - Ne.
Dakle, imaš jedino...
- Riječi. - Sposobnost komuniciranja.
Koliko dobro poznaješ dijete?
Ne volim oružje, eto.
Dobro, to je apsolutno najgora situacija.
U nekim školama odgovor je bio:
"Da nastavniku damo pištolj?"
Učinila sam to samo jedanput, za probu.
Nekome smo dali da puca na osumnjičenoga.
Ali promašio je,
to smo vidjeli kad smo poslije pregledavali video.
Metak je prošao kroz prozor preko dvorišta, kroz drugi prozor
i ubio dijete ondje.
Bilo mi je...
"O. K., to sad na stranu. Tu ću priču poslije ispričati."
O, sranje! Mrzim ove.
Ozbiljno, ovi su mi užas.
Oprostite... Srce mi lupa kao ludo.
Bit ćete odlične.
Bit će dobro. Možete vi to.
Bit će dobro.
Uzimam ovo na čas.
Ne. Nema suza.
40-ak nastavnika pohađa 6-tjedni program Učiteljske akademije.
Danas nastavnici
vježbaju na vrlo realističnom simulatoru.
Glumci će glumiti učenike i počinitelje.
Djeluje stvarno.
Možemo li zajedno?
Možete. Samo bez fora iz Charliejevih anđela.
- Niste Charliejevi anđeli. - Ne.
- Bilo je pucnjave. - Sve jedinice, pucnjava.
Pucnjava.
- Nemojte se držati za ruke. - Upamtite, niste Charliejevi anđeli.
Morate motriti širok prostor.
Gledajte oko sebe.
Samo gledajte oko sebe.
Hej! Prestani!
- Eno ih. - Pucajte.
Nišanite, hajmo!
Simulator je bio stresan. Srce mi je nakon njega lupalo 133 u minuti.
Ondje!
Na pod!
Nekoliko sam puta odvrtila u glavi kako...
izaći iza ugla i ustrijeliti ga.
Kako nam je rekao: "Ne mislite ni na što drugo, mislite samo na sad,
gdje ste i što ćete učiniti."
Rekao je neka duboko udahnemo i izdahnemo.
I onda je rekao: "Idemo."
Molim vas, pomozite nam! Ulaze u knjižnicu!
Stani! Na pod!
Koncentrirajte se na zadnje mjesto...
To je to. Sad pogledajte posvuda.
Tko je unutra?
Idemo!
Djeco, ostanite ondje.
Ondje. Što je to bilo?
Leđa na leđa. Ajmo.
Kad smo igrale ulogu, to je postala...
najjednostavnija vježba
cijelog dana.
Sklona sam previše razmišljati.
Ali stavite li me u prostoriju i čujem naredbu za zabarikadiravanje
i znam, osim ako čujem ključ u vratima,
da tko god uspije otvoriti ta vrata, želi nauditi mojoj djeci,
to sve mijenja.
Dobro je.
Što kažete?
Nisam...
Mislila sam da ću biti nervozna kad budem morala pucati.
Ali nemam taj problem.
Žalim! Ako to znači da ću spasiti djecu.
To je to. To je to.
Morate biti mama kokoška.
Školski okrug Medford danas je bio domaćin vježbe.
Puno žrtava...
- Vježba... - ... za slučaj masovnog napada...
Vježba svladavanja ubojice.
Najopsežnija vježba te vrste.
Čak 12-godišnjaci...
Oči u oči s "napadačem".
Vježbu su pripremali mjesecima.
VJEŽBA ZA SLUČAJ MASOVNOG NAPADA
- Dobro jutro. - 'Jutro.
O, Bože!
Boja se isprva nije dala dobro zamiješati.
Promiješaj.
Vidiš kako postaje lijepo crvena?
Jutros kad sam ustao, prva misao mi je bila
što bi oni ljudi u Uvaldeu dali
da su mogli sudjelovati u nečem ovakvom
godinu ili šest mjeseci ili tjedan dana prije tragedije
koja se dogodila u Uvaldeu.
Sve bi dali za ovakvu mogućnost.
I zato želim da se samo na trenutak
prisjetimo tragedija koje su nas ovamo dovele.
Mnogo toga ne možemo kontrolirati,
ali možemo kontrolirati svoju spremnost u slučaju opasnosti.
U mislima smo i molitvama sa svima koji su to zaista iskusili.
I zato danas nećemo propustiti ovu priliku.
WC-i su tu.
Hvala vam svima za danas.
Dobro.
- Proba mikrofona. - Proba, proba.
Proba mikrofona.
Spremni?
Kao što smo rekli, glasno vičete, hoću mamu!
Hoću tatu!
Gdje mi je brat? Gdje mi je sestra?
Zašto mi ne pomažete? Pomozite!
Ne želim umrijeti!
Ne budite ljubazni prema hitnoj službi!
- Znate svoje rute? - Znamo.
Vrijeme je.
- Ako ne vidiš, svi se smiješimo. - Pa, pomalo vidim. Otvoreno je.
Onda krenite.
Pomozite mi! Molim vas...
Molim vas, pomozite!
911. Adresa?
Chip je! Preda mnom je igralište za softball.
Protrčao je tip, bile su dvije eksplozije,
a drugi je, mislim, puškom pucao u hrpu djece.
Leže posvuda.
IDI, BORI SE, POBIJEDI
Molim vas, pomozite!
Ne želim umrijeti!
Pozvana je služba 911.
Policija je na putu.
Nastavnici, zaključajte učionice.
Zabarikadirajte se.
Aktiviran je sustav za hitne intervencije.
Pozvana je služba 911.
Policija je na putu.
Okupimo se tu na čas.
Možemo...
Možemo naći praznu učionicu.
Nisam sigurna što se zbiva u hodniku. Vidim da... na katu ispod nas
ima ozlijeđenih.
Još ne vidim što se dogodilo na našem drugom katu.
Moramo početi razmišljati što poduzeti
jer požar nam se bliži,
osjetimo miris dima.
Mislim da moramo otići.
Trčat ćemo, dobro?
Pazit ću da ste svi s nama.
Sjećaš se kamo?
- Da. - O. K. Trčimo lijevo.
... služba 911.
Policija je na putu.
Brzo ću poviriti.
... zaključajte učionice. Zabarikadirajte se.
Natrag.
Požar je preblizu. Ne možemo više ostati ovdje.
Moramo bježati, što god bilo.
Trčimo cik-cak.
Spremni, djeco?
Trči, trči, trči! Ovuda, idemo!
Za mnom. Ovuda.
Ako vidite policiju, dignite ruke uvis, molim.
Ubojica je još unutra.
Ne razumijem um osobe
koja odluči pobiti pola škole.
U većini slučajeva,
žele se osjećati...
primijećenima, žele osjećaj da su ostavili nekakav trag u svijetu,
ružan, ali trag.
Kad bismo ih sve mogli uzeti
u naručje, pjevati Kumbaya,
uvjeriti ih da su važni,
da je nekome stalo...
Ali to je jako teško.
Znate, imam 200 učenika.
Zaista je teško.
I umorna sam. Oni su umorni.
Dan nam je dug.
Ja prasnem na njih, oni na mene.
I sigurna sam da učenici napuštaju moju učionicu s osjećajem...
da nisam odrasla osoba kojoj je stalo.
I to je teško.
Ali samo sam čovjek.
Svaki dan odlazim na posao, zarađujem za život i...
Voljela bih znati bolje se povezati s učenicima,
ali dajem sve od sebe da sačuvam i sebe
i što više njih.
Jutros u 9:02
naš dispečerski centar primio je obavijest o pritisku gumba za hitne slučajeve
u Osnovnoj Školi Oakdale.
Ubrzo zatim
počeli smo primati još poziva i SMS poruka
o ubojici koji hara školom.
Ustani! Osumnjičeni, dolje!
Ruke uvis! Pokaži ruke!
Dvoja vrata, Rhymere.
Jay, je li to prostrelna rana na leđima?
Hej, šefe.
Što ti to vidim na licu, majstore?
Je li to rana od metka?
Danas smo izgubili neke živote
i molimo razumijevanje obitelji i svih uključenih,
dajte nam vremena da provedemo istragu
i javimo situaciju.
Danas se dogodila tragedija,
nešto nezamislivo.
To će ostaviti dubok trag na našem društvu.
Ali jaka smo zajednica
i izliječit ćemo ovu traumu i ostaviti je iza sebe.
Bit ćeš dobro.
Nazvat ćemo tvoje roditelje.
Duboko udahni.
Pokušaj udisati.
Sve će ovo ubrzo završiti.
Nastoj ne otvarati oči,
koncentriraj se na disanje.
Samo duboko udiši i izdiši.
Ubrzo zovemo mamu i tatu.
Dubok udah.
Duboko udiši i izdiši.
Udah, izdah.
Zbilja ste ozbiljno shvatili svoj posao, ljudi.
Svaka čast, šefe.
Bravo!
- Vježba. - Da.
Spremamo se za drugu.
STVARNA KONFERENCIJA ZA MEDIJE
Hvala, šefe.
Prošlu presicu počeo sam riječima
kao da je ovo stvarno,
stvaran događaj.
Bio je to dan u našem okrugu koji je slamao srca.
Igranje te uloge. Zaista.
Ali da znate, sada kad ovdje stojim, mislim,
ovo para srce svima nama
koji imamo učenike u državnim školama.
Činjenica da je to nužno,
da to moramo činiti.
Imajući to na umu... moramo!
To je realnost naše zemlje.
To je naša situacija u ovoj dolini.
I ne ispričavam se
zbog vježbe koju smo zajedno obavili.
Danas sam podsjetio ekipu na naš cilj
u školskom okrugu Medford:
gradnja memorije mišića, promišljanje,
nastojanje da minimiziramo
žrtve u slučaju da nas snađe takav događaj.
I zato mi je jako drago što smo danas imali tu mogućnost.
Ali ne želim da zaboravimo
da je i dalje tužno što to moramo činiti.
Nemam pojma što ću s ostatkom dana. Bio je ovo šok,
pa ću vjerojatno raditi nešto da skrenem misli.
U MISLIMA I MOLITVAMA
Posvećeno Donaldu Dimmocku i Rossu McDonnellu
Prijevod titlova: Vlatka Briški Za TransPerfect Media