Downloaded from YTS.LT
Official YIFY movies site: YTS.LT
Når du er klar.
I skal forestille jer, at der er en krisesituation på en skole.
Det her er Shelter Shutters. De lukker et vindue til.
Swift Shield er et ballistisk skjold, der kan foldes.
Vi har vores robot Go1 Unitree her i dag.
Den har fire ben og er baseret på en hunds anatomi.
Anordningen er let at bruge i tilfælde af mange tilskadekomne.
Når det foldes ud, dækker det en gange halvanden meter.
Som man kan se, er omkredsen meget lille.
Et skolebarn vil kunne samle det op og i dækning løbe ud med de andre elever.
Når det slås op, er man øjeblikkelig i ly for kuglerne.
Man skal bare slå det op.
Skyderi hos en købmand er uventet.
Kan du se et våben?
Skyderi i en biograf er uventet.
Ja, det kan jeg.
Man kan bruge flashbang eller røgslør
eller direkte angribe personen og skabe distraktion.
Vores systemer er installeret i skoler, universiteter, lufthavne
og havnebyer.
Da skyderi i skoler stiger markant, ser vi stor interesse for produktet.
Eller hvordan man overlever et skyderi i USA
Der er en aktiv trussel på campus.
Luk ned, og gør klar til flugt eller forsvar.
Beredskabssystemet er aktiveret.
Alarmcentralen er informeret.
Politiet er nu på vej.
Luk ned, og gør klar til flugt eller forsvar.
Der er en aktiv trussel på campus.
Luk ned, og gør klar til flugt eller forsvar.
Beredskabssystemet er aktiveret.
Alarmcentralen er informeret.
Politiet er nu på vej.
Luk ned, og gør klar til flugt eller forsvar.
Der er en aktiv trussel på campus.
Luk ned...
Så længe jeg kan huske, har vi haft lockdownøvelser.
...er aktiveret.
Jeg kan blive lidt for bange under en øvelse.
Og jeg gør ikke... Jeg tænker: "Åh gud."
Og jeg gør ikke, som jeg skal.
Jeg forholder mig ikke i ro, fordi jeg bliver overvældet.
Ja, det er skræmmende. Vildt skræmmende.
Man følger et mundheld, når man dyrker sport.
Det gør man også under lockdown.
Man stiller sig ved siden af døren.
Jeg er ret stor,
så jeg stiller mig ved døren og prøver at overmande ham med nogle andre.
Hvis jeg har min vandflaske,
vil jeg kaste den som afledning.
Hvis ikke, tager jeg noget stort fra min rygsæk, en bog eller et ringbind.
Bare løb.
Folk siger til mig:
"Hører eller ser du noget, så løb."
Hvor er sprinklerne?
Hvor er de?
Hvad sker der?
Hvad foregår der?
Jeg aner ikke, hvad der sker.
Hvad foregår der?
Der er skyderi. Åh gud, hvor?
Det ved jeg ikke.
Folk er nede på banen.
Beklager, folkens. Vi har ti skud, der er affyret her.
Vi afbryder.
Ja?
Mener I det?
Hvorfor er du med i Idol?
I maj 2018 gik en bevæbnet person ind på min skole.
Jeg var i kunstlokale 1.
Han skød i kunstlokale 2.
Otte elever blev dræbt. To lærere blev dræbt.
Hvad laver du, Katie?
Vores land har... svigtet os!
Halvvejs gennem ottende klasse,
fandt der et skoleskyderi sted. Jeg kan ikke sige hvor,
men jeg brugte aftenen på at tjekke, hvad jeg skulle forberede,
i fald der var et skoleskyderi.
Jeg søgte på internettet.
Jeg gik på TikTok og bare...
Jeg undersøgte det.
Man skal tænke ud af boksen. Se op, om der adgang til loftet.
Er der paneler, der kan flyttes?
Jeg vil helst rammes i håndleddet eller anklen
og ikke i lungerne, hjertet eller hovedet.
Jeg ser på andre folks erfaringer.
Jeg ved, hvad jeg skal gøre.
Er jeg på toilettet alene, ved jeg, hvad jeg skal gøre.
Er jeg udenfor,
ved jeg, hvad jeg skal gøre. I et klasselokale.
Jeg ved, hvad jeg skal gøre i enhver situation. Det kan jeg ikke lide.
Det er næsten,
som om man har lært at tænke som voksne.
Det er helt ærligt blevet mere som en tornado eller en orkan.
Åh gud.
Åh gud. Duk jer nu!
Et børnehavebarn dukkede op på Faison grundskole i South Homewood
med en pistol i dag.
En efterforskning er i gang, efter en elev tog en pistol...
- ...en pistol på campus. - Ikke første gang denne uge.
Jeg tænker ikke engang på det.
- Det er blevet naturligt. - Ja.
Det er: "Der er en nødsituation,
"hvis der er en tornado eller en orkan..."
Det er det samme, hvis der kommer en pistolmand ind
og vil dræbe dig og dine venner.
Vi er ikke sikre på skolerne.
Vi er ikke sikre på arbejdspladserne. Eller hos købmanden...
Hvad laver vi?
Skal børn være i sikkerhed, må politibetjente...
Forbyd automatvåben i Rambo-stil.
Diskriminerer mod de mest populære våben.
Hvad laver vi?
Våbenvold er den hyppigste dødsårsag hos børn.
Faktisk bliver flere dræbt af knive end af pistoler.
- Hvad laver vi? - Vi bør afskaffe
smørknive i USA.
Er I bange for at bandlyse bøger? Døde børn kan ikke læse.
Vi må beskytte vores børn, som vi beskytter vores præsident.
Hvad laver du her?
De er klogere end os. De...
På højt regeringsniveau gør man intet.
...må gøre noget. Enig, men gør noget, der virker.
I hele USA bliver civile trænet som akuthjælpere.
Beredskabstræning er nu normalt i skoler,
på arbejdspladser og i lokalsamfund på landsplan.
Over 20 millioner voksne har gennemgået skydetræning.
Vi er mange i dag. Vi begynder. Jeg hedder Francis Brooke.
Instruktør i ALICE-programmet.
Jeg begyndte at arbejde med dem i 2018 efter 32 år i politiet.
Jeg arbejdede også i skolen og gjorde alt
fra at undervise børn til om aftenen at gennemføre narkorazziaer.
Chris Taylor, pensioneret major fra politiet i Greenville,
og har arbejdet tæt med efterretningstjenesten de sidste 6-7 år.
Chris Morris, jeg ejer Active Shooter America.
Jeg er også grænsebetjent i San Diego.
Jeg er en meget positiv, munter og optimistisk fyr.
Så til trods for,
at jeg vil tale om skrækkelige ting i dag, skal vi prøve at hygge os, så godt vi kan.
Deres mål er at komme ind
og dræbe så mange mennesker, så hurtigt som muligt.
Tror I virkelig,
at hvis der er en pistolmand, der render rundt,
at man så skal gemme sig under bordet?
Det har vi fået at vide i 25 år.
Hvad nu, hvis nedlukningen ikke virker?
Hvad nu, hvis I er et sted på skolen, hvor man ikke kan lukke ned?
I er akuthjælpere.
I er der, før vi er.
- Fart på. - Han kommer.
Luk af. Rolig.
Klar? Nu.
Sikkerhed. Godt.
Jeg kan bruge kropsvægt og friktion mellem mig og tæppet til at blokere for døren.
Få den sårede arm gennem hullet og ud.
Åh gud.
Du klarer dig godt, alvorlig blødning.
- Det gør ondt. - Alvorlig blødning stoppet.
Det er min første øvelse.
Du gjorde det fremragende, og fra nu af bliver det lettere.
Folkens, I skal nå et punkt,
hvor I ikke længere er fugleungen i reden.
I er høgen, der vil spise fugleungen.
Lige nu er I stadig fugleungen.
I tænker: "Hvordan undgår vi høgen?"
Men når I kører ind på p-pladsen,
skal I tænke som høgen,
for målet er at få folk til at deltage i deres egen overlevelse.
Han har et gevær!
Luk mig ind!
Se på mig!
Jeg gik igennem.
Jeg skød systematisk folk i hver række og råbte konstant.
Larmen repræsenterer skyderi. De ville bruge den.
Nu udløser den noget i mig, hver gang jeg hører den.
Se på mig!
Det chokerede mig,
at øvelserne virkede så ægte.
Det er et gammelt stykke plastik.
Men det føles magtfuldt,
når man løber ned ad gangen, og folk stikker af.
Det er skræmmende...
og vildt klamt.
Hold da op.
Det gør det virkeligt.
Undskyld.
Tredive stater i USA tillader, at lærere bærer våben i skolen.
I Utah kan alle lærere med en tilladelse bære et skjult våben
uden at informere forældre eller skoleforvaltning.
Vi holder en pause.
I skal lukke øjnene.
I skal tænke på et tidspunkt og et sted,
som for jer er forbundet med ro,
afslapning og glæde.
Der ønsker vi at være.
Luk øjnene et øjeblik.
- Lidt længere. - Okay.
For jeg kan se, at dine øjenlåg vibrerer sådan her.
Så jeg ved, at du er ret anspændt lige nu.
Okay? Tag en dyb indånding gennem næsen og ud gennem munden.
Se ned på din pistol. Du skal fokusere lige her.
- Okay? - Okay.
Stille og roligt.
Skarpskydningstræning på Lee Kay skydebane.
Men de er ikke soldater eller politibetjente.
De er lærere
og rektorer.
Teacher's Academy er et seksugers træningsprogram
Kom lidt over på den her side.
Hvor mange af jer har erfaring med håndvåben?
Hvor mange af jer har ingen erfaring?
Er det første gang, I skyder?
Fedt. Det er perfekt.
- Det kan jeg lide. - Jubi, Rachel!
Uden at kigge skal du bare trykke på aftrækkeren.
Men husk det lykkelige sted, som han talte om.
Helt langsomt, og så skyder du.
Det er ikke noget at tale om, vel?
- Lidt. - Ja.
Det er nok mest forventningen, du føler.
Jeg har villet undervise i kemi,
siden jeg tog det i gymnasiet.
Jeg var en nørd.
Det var for mig det bedste fag at undervise i.
"Jeg vil det her!"
...Tanke, tryk, Glad tanke, tryk.
Du kan mærke det, før du skyder.
Det kan jeg.
Tag en dyb indånding gennem næsen
og ud gennem munden.
Alle spændinger skal forsvinde. Slip anspændtheden.
Det er bare dig og mig her. Der er intet andet.
Du har pistolen i hånden.
Vi tænker ikke på andet. Du har kontrol.
Jeg har undervist i 25 år.
Antallet af lærere, der har forladt undervisning
i de to sidste år, er enormt.
De af os, der er med på kurset,
har stadig håbet tilbage.
Vi siger ikke, at det ikke kan forsvinde, men vi er der ikke endnu.
- Hvad hedder kurset? - Teacher's Academy.
Hvorfor har I skabt kurset?
Vi støtter alt, som skolerne underviser i.
Hvad angår lockdownprocedurer og alt det, de skal gøre...
Det lærer vi dem.
Men hvis det ikke virker i sidste ende, hvad gør vi så?
Her stopper undervisningen af lærerne bare.
I skal vide, at vi bliver klandret for at tilbyde kurset.
Vi får kritik for
at involvere lærerne på det her niveau.
Jeg vil sige det nogle gange.
Vi træner jer ikke, så I kan tage vores job.
Det gør vi ikke.
Det er et redskab, ikke noget skræmmende.
Jeg vil egentlig ikke eje en pistol.
Jeg vil ikke have en pistol i mit hjem.
Vi vil arbejde på noget og få bugt med reaktionen på...
Jeg vil ikke tænke hver dag:
"Hvad skal jeg tage på, og hvor skal jeg anbringe våbnet?"
Afbød også det.
- Holder jeg fingrene korrekt? - Ja.
Men hele grunden til, at jeg meldte mig til kurset er,
at jeg vil være bedre forberedt på
at beskytte mine børn.
Nogle siger, det er en dårlig idé. Hvad siger folk?
Beklager, at lockdown og intet andet ikke er godt nok.
Siger I, at de skal skyde?
Vi siger, at de har ret til at gå til modangreb.
I skal ikke jagte nogen gennem skolen.
I skal følge proceduren og nedlukningen.
Gøre, hvad I skal gøre.
På et tidspunkt kan det blive meget personligt.
Det er noget,
som I selv må beslutte, og det er ikke for alle.
Men hvis tidspunktet kommer,
og I står i den situation, hvad gør I så?
Vil I lægge jer ned og spille død eller kæmpe imod?
Jeg vil gerne være lærer i grundskolen.
Jeg kan lide små børn og arbejdet med dem.
Jeg får dem til udtrykke sig selv og lærer dem
at få succes i livet.
Men skoleskyderierne gør det frustrerede.
Jeg skal igennem en masse træning.
Og hvis jeg er lærer, og en af børnene bliver såret,
vil jeg føle mig skyldig, selv hvis det ikke er min skyld.
Jeg burde have gjort noget for at beskytte dem.
Jeg ville føle mig skyldig.
Julie går i mellemskolen.
Tag det.
Okay.
Ja.
Charlie, stik af, før det bliver mig.
Jeg var hos lægen for to dage siden.
Hun spurgte mig om skolen og sådan.
Hun spurgte mig direkte, om jeg følte mig sikker i skolen.
Det var virkelig et svært spørgsmål,
for man vil gerne sige ja, men så tænker man over det.
"Føler jeg mig sikker i skolen?"
- Helt... - Vi er ikke sikre.
- Nej. - Ikke sikre.
Det er trist, at hun må spørge om det.
"Hvorfor tillader vi det at ske?"
Selv med Kristopher Clay tænkte jeg...
Han havde allerede en rodet baggrund, men ikke så rodet.
- Han havde... - Hvem er det?
- Pedellen. - Okay.
Jeg er ofte gået lige forbi ham...
Pedellen arbejdede her i et par år.
Og en uge før skolen startede, tænkte han:
"Jeg skyder løs på første skoledag," som er for førsteårseleverne.
Han meldte sig selv til politiet.
Da politiet gennemsøgte hans hjem, fandt de tonsvis af våben og ammunition
og planer over skolen.
Jeg havde hørt om skoleskyderier før,
men jeg tog dem ikke så alvorligt, før
jeg hørte om pedellen, hvor jeg tænkte: "Møg, nu er det også her."
Det var en fra personalet,
så det var ikke den normale trussel,
hvor det er en udefra.
Det var en indefra, der havde nøgler til alle lokaler
og kendte skolen og vores øvelser.
Jeg læste nyhedsartikler om ham. Jeg prøvede at lade være.
Han hed... Må jeg sige hans navn?
Den 20. juli gik mistænkte ind på Medford politistation
og sagde, at han havde morderiske tanker
og planlagde at udleve dem.
Politiet efterforskede det
og sagde, at han havde våben, ammunition, taktisk udstyr
og nedskrevet materiale om en planlagt massakre.
Han blev fundet skyldig, bortset fra sindssyge,
i drabsforsøg af anden grad torsdag.
Det kunne være gået meget værre.
Hvad gør jeg, hvis der kommer en voldsmand?
Nu præsenterer jeg mig selv?
- Ja. - Jeg hedder Ron Havinear.
Sikkerhedschef for Medford skoledistrikt.
Ron er sikkerhedschef for Medfords skoler.
Vi ser hele spektret af hændelser i skolerne.
Mange af dem befinder sig på et lavt niveau.
Men vi har været ude af trit med virkeligheden i vores distrikt.
Vi havde en ansat,
der planlagde en omfattende massakre på elever og personale
og var tæt på at føre den ud i livet.
Han havde adgang til skolerne. Han havde nøgler til skolerne.
Uden at gå for meget i detaljer havde han
taget skridt til at begå en grusomhed.
Han byggede et våben.
Byens folk blev vrede og påpegede
over for sikkerhedsbranchen,
at det ikke måtte ske her.
Vi må være forberedte på det. Selvtilfredshed dræber.
Massedrabs-øvelser
er rekonstruktioner af masseskyderier.
Skoler og lokalsamfund afholder disse øvelser
for at være beredte på skyderier.
Akuthjælpere, lærere og visse elever
har aktive roller i øvelserne.
Medford skoledistrikt samarbejder med flere agenturer om sikkerhedsøvelser.
Hundredvis af folk deltager i en masseskyderi-øvelse her
på Oakdale Middle School,
inklusive frivillige, der spiller forældre og elever,
som var det virkeligt.
Vi har hundredvis af skoleskyderier på landsplan.
Mere end 20 i år.
Det har været tæt på i vores eget distrikt.
Det er ikke længere hvis, men hvornår det vil ske
og på hvilket niveau.
De fire gerningsmænd hopper over hegnet og kommer ind her.
To går ned ad gangen.
En går ind her, går til højre
og begynder at skyde i dette område.
Vi samarbejder med amtet, byen,
vores akuthjælpere og vores hospitaler.
Den anden går op ad trappen.
Han går herover
og skyder på akuthjælpere, der nærmer sig bygningen.
Hvor mange døde vil du have i hvert område?
Vi kan have fem i hvert område.
Det er kulminationen af seks til 12 måneders arbejde og forberedelse.
Har vi lig?
Og vi lægger sidste hånd på værket om morgenen.
Jeg begyndte med uddannelsesinstitutioner, fordi jeg vil gøre et meningsfuldt job.
Træner man først sig selv til at se den slags ting, ser man ikke andet.
Godmorgen.
Jeg kan se nervøse ansigter.
Jeg forstår. Jeg er Bret Champion.
Jeg er tilsynsførende her i Medford skoledistrikt.
Tak, fordi I tog jer tid til at deltage i denne øvelse.
Vi må øve lidt for at få øvelsen til at glide.
Når vi først begynder at tale om skyderier,
vil vi blive følelsesladede.
Det, der gør folk nervøse,
er ikke kun at være i store grupper,
men det at udleve vores værste mareridt.
Hvordan vil sådan et masseskyderi føles, ligne, lyde og lugte?
Alle de ting.
Det vil forholde sig sådan, at nogle af os vil flippe helt ud
og må gå væk.
Jeg vil være den første til at sige,
at det er okay at gå væk.
Bare gør det.
Mød kl. 7. Der vil være musik.
For 500 dollars donuts.
Jeg spiser 600 af de 500 dollars.
Kender I ikke jeres rolle, så tjek skiltene.
De har jeres fordelinger.
Find jeres bord. Vi går op til bygningen.
Gå ikke, hvis I har spørgsmål.
Layla, der sker intet.
Det sker kun en gang i livet.
Hvor er du såret?
Skudsår i øvre rygsøjle.
- Hvor mange gerningsmænd er der? - Fire.
Men du støder ikke på dem.
Men hvis jeg gør?
- Du støder ikke på dem. - Okay.
Tak.
Du må huske på, det blot er en øvelse.
Vi gør det, så vi ved,
hvordan vi skal håndtere situationen.
- Fire gerningsmænd. - Du er okay.
Øvelsen vil kun virke,
hvis I spiller jeres rolle.
I må spille jeres rolle.
Siger jeg, at I skal skrige efter mor,
gør I det.
Beder jeg jer skrige: "Jeg vil ikke dø, hjælp mig."
"Lad mig ikke dø, hvorfor hjælper du ikke?"
Så siger I det.
Det vil ske den 19. August.
Lige her på vejen, vil mange blive skudt.
Vi ser 50 af jer ligge på jorden.
Der vil være børn, der spiller døde.
Det kan være svært for jer at se.
Sårene er en ting. I kommer til at se en masse.
Det foruroliger. Nogle vil elske det.
Emma synes, at det er fedt. Også Lainey.
Alle er forskellige.
Men lydene,
og jeg vil lade Kim beskrive lydene,
for jeg er med tiden desværre blevet upåvirkelig.
Men det er øvelsens sværeste del.
Jeg kan ikke forberede jer på skrigenes omfang.
Den hårde del er ikke sårene, ikke blodet,
for I ved, at de ikke er ægte.
Men det er larmen, der kan give nogle hovedpine
eller begynde... Folk hører det.
Det er vigtigt, at I er klar over det.
Okay.
Forældre er mere end velkomne.
Vi har et observationsområde.
Vi har haft forældre, der sad der og græd, det er virkeligt.
Flip ikke for meget ud.
Alle, der har deltaget, har moret sig.
I vil joke før og efter.
Men under øvelsen spiller I jeres rolle.
Det bliver en rekonstruktion af et skyderi.
Der vil være frivillige, der vil sminke dem.
Det vil primært være skudsår.
Alle er i forskellige scenarier,
hvor nogle skriger, andre holder fast i nogen.
Min søster har prøvet det før,
da hun var 16-17 år.
Hun sagde, at det var...
For nogle personer var det traumatiserede.
Den slags hændelser kan desværre ske og sker alt for ofte.
Og du er den vigtigste person, der kan stoppe det.
Ja, det er lidt skræmmende.
Det er vanvittigt, at vi skal lære det i vores alder,
fordi det muligvis kan ske.
I har venner på sociale medier. Læs det.
Ser de ud til at køre af sporet, så sig det til nogen.
Det bliver en simulering af noget ægte.
Men jeg tror virkelig, at det vil være gavnligt for mig.
Det vil nok ikke hyle mig ud af den.
Det vil jeg ikke sige, for det er intenst.
Det er en stor affære, men...
Jeg tror helt ærligt,
at det bliver, som jeg havde forventet.
Jeg er forberedt på det.
Jeg bekymrer mig konstant.
Jeg vil gå i skole og lære naturvidenskab.
Jeg vil lære kunst og musik.
Når jeg ikke er i skole, vil jeg ikke bekymre mig.
Jeg vil gå i Sephora, prøve makeup
og hygge mig med mine venner.
Jeg vil føle mig i sikkerhed overalt,
for lige nu er jeg bekymret hele tiden.
Jeg har en taske fyldt med ting i rygsækken.
Jeg rører den ikke, for det er en masse ting, der kan hjælpe mig,
hvis der var et skole... hjælpe min klasse og dem, jeg er med.
Så på det her tidspunkt kan jeg ikke gøre så meget,
kun beskytte mig selv og de personer, som...
jeg måske er sammen med, når det sker.
- Det er grusomt. - Ja.
- Det er nyt. - Jeg har ikke sagt det.
Jeg ville ikke sige det,
- for jeg ville ikke bekymre nogen. - Ja.
Så hvis det sker,
har jeg ting, der kan hjælpe folk.
Og sker det ikke,
er det blot endnu et halvt kilo i rygsækken.
Det er ikke godt.
Når jeg går i skole hver dag, vil jeg føle mig sikker.
For hver dag kan der ske hvad som helst.
Deres uddannelse er vigtig for mig,
men deres sikkerhed er vigtigere.
Kan du huske mig?
Vi viste verden sikkerhedsforanstaltningerne
ved vores skudsikre rygsække, da vi skød på dem.
Men måske kender du ikke alle de foranstaltninger,
som vores specialfremstillede sikkerhedsrygsække kan tilbyde.
I 2022 godkendte Kongressen over en milliard dollars til skolesikkerhed.
En spirende industri af ny teknologi, træningsprogrammer
og produkter er dukket op.
I dag overskrider industrien for beredskabet tre milliarder.
- Når du er klar. - Jeg tænkte det bare igennem.
Okay.
Jeg introducerer Revolution Shield,
et bærbart klapbord, der fungerer som et ballistisk værn.
Dette er Nightlock nedlukningssystem.
Jeg er Joe Taylor og opfinder.
Jeg har en tvilling.
Vi har udviklet alarmsystemet ASR, der er en panikalarm.
Bevæbet person er sporet.
Straks finder vi live-billedet frem.
Smæk toppen ned. Dette bord er blevet skudt.
Intet brug for nye kameraer. Vi kan bruge de eksisterende.
Lockdown 1 er den mest populære.
Den kan bruges på alle døre.
Sirener og blitzlys...
i hele organisationen er nu sat i gang.
Den kan bevæge sig, der er håndtag, så man kan bevæge sig med bordet.
Lige efter Sandy Hook begyndte lærere og skoler at ringe til os.
Efter Sandy Hook indså vi, at børn var i fare
og sagde: "Vi har god teknologi."
Nu er vi i 4.000 skoler landet over.
Hundredtusindvis af dollar er blevet brugt i de sidste mange år,
men dødstallet stiger fortsat.
For desværre er der mange firmaer,
der finder på apps og sådan.
Men har de tænkt dem igennem?
Jeg skal bare tage det ned fra væggen.
Det er i naturlig størrelse,
ualmindeligt let og skudsikkert.
Jeg gør det her for min lille pige.
Vi hænger billeder op som kunst,
der så bliver et skjold.
For fire år siden var det ikke en industri.
Forretningen firedobles fra måned til måned.
Skateboardet vil overgå andre skateboards på markedet.
Men det er også et skjold til selvforsvar.
Hver gang der er et skyderi, ser vi
et opsving i forretningen.
En tragedie betyder økonomisk fordel for min familie.
Det var ikke mit ønske.
Vi kan være et firma til 300 millioner, når dokumentaren bliver vist.
Gør dit barn i skolen skudsikker med en rygsæk.
Det er firmaers løfte landet over.
Men beskytter de virkelig dit barn, eller tjener firmaerne penge på frygt?
Øjne og ører.
Det er almindeligt glas, 9 mm håndvåben.
Hvad sker der, hvis nogen kommer til jeres skole?
Med hånden kan man låse op. Det er en fejl.
Det er et slag efter et skud fra et 9 mm håndvåben.
Siger et firma: "Jeg løser alle problemer og redder liv,"
så skal I ikke arbejde med dem.
De lyver for jer.
Seksten skud er affyret, og jeg slår til.
Vi i Armoured One sætter omkrig 2.500 vinduer op om ugen,
som vi sikrer i hele USA.
Tænk på Uvalde. Hvis hans første 100 skud,
I stedet for at være i klasselokalet, som han var,
blev affyret det første minut
mod døren og glasset,
ville børnene have kunnet gemme sig og komme væk.
Man skal ikke sige her:
"I skal købe min film og mit glas."
Jeg er... Undskyld, pastor, skide ligeglad med, om I køber det.
Jeg er ligeglad. I skal sikre over en bred kam.
I har brug for blålys, nedluknings- og varslingssystemer, vagter.
I skal forene alle de forskellige metoder for at redde liv og gøre noget.
Et til.
Var det 20, 22?
Var der nogen, der talte? 23?
I er her ikke ved et tilfælde.
I er her af en grund.
Det er ikke op til regeringen, Kongressen, senatet eller jeres guvernør.
Det er op til jer.
Om I er et firma,
arbejder for politikere, skoler eller er vagt,
så er der en grund til jeres job,
og I kan gøre en kæmpe forskel.
I kan hjælpe med at stoppe skyderier.
SKUDSIKRE BESKYTTELSESRUM
- Hejsa. - Du bliver fyret.
Hej.
Jeg fyrer dig.
- Så inviterer jeg ikke på middag. - Det skulle have været af for længst.
- Vil du inviteres ud? - Jeg får det af på 12 sekunder.
- Er du prinsesse? - Hvor skal vi hen?
- Applebee's. - Nej.
- Jeg betaler. - Jeg...
Kan I se asken?
Pokkers, der er brand tæt på.
Vi tager vores billede.
Må jeg få et kys?
Vi ses. Jeg venter. Ja?
Penge!
Endelig kan jeg fortælle det.
Jeg har haft min øvelse i dag.
Der er fire skoleskytter
- Fire? - Fire.
- Som en gruppe? - Ikke en gruppe.
De kommer ind forskellige steder.
Der er to nedenunder og to ovenpå.
Hold da op.
Og en af skoleskytterne,
den tredje,
går op til vores klasselokale.
Ja.
Så skyder en af dem en betjent,
og en af dem dør på grund af betjenten.
- Så skyder den anden sig selv. - Kors.
Præcis. Jeg var lamslået.
Fire er vildt.
De sagde, at jeg måske ville se
et lig og et skyderi.
Så du er i klasselokalet, og nogen løber forbi?
Det ved jeg ikke.
Jeg har følt mig overvældet,
- ikke overvældet, men nervøs. - Okay.
Du har forberedt dig. Du klarer dig.
Vil du høre om football?
Næh, for jeg har ikke hørt om andet
- i de sidste par dage. - Hvad?
Jeg er glad for, at vi gør det her.
Jeg har tænkt meget på masseskyderiet i Las Vegas,
på den ældre fyr på country-festivalen.
Det tænker jeg konstant på.
Jeg vil blive nervøs. Jeg vil tro, at det er virkeligt.
Men det er det ikke, og det ved jeg.
Jeg ved, at det vil være nyttigt.
Disse produkter er et udvalg af vores selvklæbende sår.
De bliver brugt i katastrofe-øvelser
for at simulere skudsår på ofre.
Man trækker dem af og sætter dem på en skuespiller
for at simulere kvæstelser i et scenarie.
Siden Columbine har der eksisteret en virkelig bekymring
over civilt beredskab i skoleskyderier
og vold på arbejdspladser,
hvor de indser, at træningen kunne være bedre.
Det er vores sår i en æske.
Skudsår gennem halsen.
Dette er adskillige skudsår i underlivet.
Mere realistiske kvæstelser kan hjælpe med at overvinde de psykiske traumer,
der opstår, når man ser det første gang.
Skaden på penis og testikler er ikke livstruende.
Det er den her, der går ind i låret, hvor pulsåren er.
Vi har været på biblioteker og i skoler.
Vi har været på lejrskoler, på sommerlejre.
En af de værste dage var,
da min datter kom til et af kurserne,
hvor hun spillede en hovedrolle.
Det var første gang, hun spillede en rolle for os.
Og hun udbrød det hårrejsende skrig:
"Far!"
Det var hjerteskærende.
Samfundet har ændret sig,
og vi skaber nye produkter, der kan...
Det er foruroligende,
for der er brug for pædiatriske sår,
hvilket er noget, vi snarest vil tage hånd om.
Lytter alle?
Øver nedlukning med min klasse.
Godt. Og alle puster kinderne ud.
Flot. I bliver siddende, okay?
Vi begynder på det her.
Og det er for at beskytte os.
- Så vi alle er i sikkerhed. - Okay.
Vi har et kodeord.
- Ved I, hvad det betyder? - Nej.
Det forklarer jeg.
Kodeordet bliver vores aftalte ord
eller sætning.
Når jeg siger det... Du skal høre efter, skat.
Okay?
Når jeg siger det,
er der et sted i klasselokalet, hvor vi gemmer os.
Vi bruger det ikke ofte, men når vi gør,
skal I vide, at det er vigtigt.
Så vi alle kan komme sikkert hjem.
- Okay? - Okay.
Når vi begynder at have børn med i øvelserne, mener jeg ikke,
at vi bør bruge ordet skyderi.
Som forælder til et lille barn ønsker jeg ikke, hun kender ordet.
Jeg vil ikke have, at hun deltager og kommer hjem
og siger: "Far, en med en pistol ville dræbe mig."
Hvad ved små børn?
Så jeg sagde: "I dag leger vi,
at der er en stor, sulten dinosaur uden for klasselokalet.
Vi vil ikke have, dinosauren kommer ind."
"Nej, hr. Andy, den må ikke komme ind."
Jeg sagde: "Godt. Hvad gør vi?"
"Luk døren!"
"Okay, vi lukker døren. Skal jeg låse døren?"
"Ja, lås døren." Jeg sagde: "Okay."
Jeg sagde: "Tænk nu, hvis dinosauren kan låse døren op?"
"Åh gud, skub reolen hen foran døren."
"Tror I, at dinosauren vil se os gennem klassens vinduer?"
"Hr. Andy, dæk vinduerne til!"
"Godt, vi dækker vinduerne til.
Vi bør nok slukke lyset
og være stille, så dinosauren ikke ser eller hører os."
"Ja, det er rigtigt."
88 Tactical er en skydebane i Nebraska.
Godt.
Find en udgang!
Det er sjovt. Børnene hygger sig. Men jeg spiller morderen.
Det er en airsoftpistol. Den skyder med sikker laser.
Jeg tager den ud, så de vil tro, at der bliver skudt på dem.
Det forstærker oplevelsen.
Jeg bruger en Shocknife.
Den skaber adrenalin og gør dem ikke fortræd,
men sådan ser den ikke ud.
Find en udgang!
De løber lidt hurtigere med den kniv.
I sidste uge trænede jeg indsatsstyrker i at kæmpe på nært hold.
Jeg kan have et specialoperationshold i næste uge.
Det sjove ved mit job er, at det er uforudsigeligt.
Jeg dækker alt fra specialstyrker til fodboldmødre.
Find en udgang!
Hvor mange har haft sommerfugle i maven
eller været nervøse, når de skulle udrette noget?
I har oplevet den kamp, der sker i kroppen.
Det er en reaktion på trusler eller frygt,
der sender kemikalier og hormoner rundt i kroppen og gør os stærkere.
Jeg har rejst verden rundt med terrorbekæmpelsesaktiviteter.
Og folk forstår ikke, at det almindelige menneske,
det middelmådige menneske på denne planet,
er voldeligt, overtroisk og brutalt.
Folk tænker: "Jeg burde ikke være tvunget til vold."
Hvorfor tror du, at du er bedre end noget andet i naturen?
En fyr med en pistol kommer ind i rummet.
Man tager fat her, trækker til og gør sådan.
Man griber fat her og her. Man holder godt fast og råber efter hjælp.
Bed om hjælp.
Resten af jer kommer ind.
- Hjælp mig. - Miguel.
Når der er tvivl, hælder jeg mod virkeligheden.
Kan man forberede et barn på den, hvis man ikke vil vise dem den?
Det er ret godt.
Jeg tilpasser det deltagernes alder. Jeg er et fornuftigt menneske.
Man skal overvåge det lidt.
Men beskytter man dem for meget,
hvordan skal man så ruste dem?
Bliv ved, indtil han er nede.
Sådan. Flot klaret.
Godt gået, venner.
Tror du, at stigningen af masseskyderier har noget at gøre med våben?
Det har intet med antallet af våben at gøre.
Vi har været udsat for våben i fortiden.
Det har slet ikke ændret sig.
Redskabet, den halvautomatiske riffel, som folk frygter så meget,
har været i billedet i over 100 år, for fanden.
Det er ikke redskabet.
Det, der har ændret sig, er personen.
Det handler først og fremmest om familiestrukturer.
Mangel på stammekultur eller fællesskab er væk,
fordi folk er selvoptagede og tror, de er universets midtpunkt.
De burde få et trofæ for alt. Alt handler om dem.
Jeg tror ikke, at mange voksne interesserer sig for vores meninger.
Vi oplever det hver dag.
Vi er bange for at gå i skole,
for vi kan blive skudt eller miste en ven eller en lærer.
Og mange mennesker
tænker mere på deres rettigheder.
"Jeg vil have mulighed for at eje et våben,
så jeg er ligeglad med, om du bliver skudt i skolen."
Det er hjerteskærende, for det er nærmest:
"Du tænker mere på dig selv
end på alle elever i USA."
Især når det er den største dræber af børn i landet, hvilket er sindssygt.
Sådan burde det ikke være.
Sådan er det ikke andre steder i verden.
Den statistik har jeg hørt.
- Jeg tænkte: "Åh, okay." - Fantastisk.
Jeg blev ikke engang overrasket.
Jeg tænkte: "Det sker en dag, så her sidder vi."
Så...
EDGE er en platform for computerspil,
der er sat i drift af Department of Homeland Security.
Spillere tager forskellige roller i et virtuelt skoleskyderi.
Skrid med dig!
Øjeblikkelig lockdown.
Kroppen er afhængig af sindets erfaringer.
Vi taler om beredskab, men ifølge den sætning
ved kroppen ikke, hvad der kan ske.
Man har ikke den forventede reaktion, når det sker.
I computerspillets verden er der sandkassespil.
Grand Theft Auto kender de fleste nok.
Der er flere spillere og scenarier.
Jeg vil ikke fortælle, hvad I skal gøre på jeres skole.
Som instruktør vil jeg præsentere jer for kritiske episoder,
der vil få jer til at tænke og reagere.
Og begår vi fejl, er det her, vi vil begå dem.
Der er sportsspil og kommercielle spil og første persons skydespil.
Vi har de samme.
Vi begyndte med hæren.
Da vi skiftede til skolerne, blev det indlysende, at skolelærerne
og personalet var akuthjælperne.
Husk på, at sker der noget, skal I spille det, som er det virkeligt.
Vi går i gang.
Hvad så, Martinez?
Hvad så, makker?
Jeg går rundt nu.
Hvor er kaffen?
- Lad os lede efter den. - Okay.
- Kan du høre mig? - Hvad vil du?
- Jeg vil tale med dig. - Kom nu.
Jeg så dig med Johnny.
Det gjorde du ikke.
Jo, jeg gjorde. Okay,
Billy sagde, at han så dig med Johnny.
Fis af.
Jeg gider dig ikke.
Måske skulle jeg være med ham.
Ja? Måske skulle du ikke være med nogen.
Helt ærligt.
Åh nej, vent. Hvad?
Hey!
Han har en pistol.
Knægten dernede har en pistol.
Kan I høre højlydte folk?
Hey, han har en pistol!
Hvor skal du hen?
Åh nej!
Alarmcentralen virker ikke.
Hvor skal I hen? Er I bange?
Hjælp mig!
Der er altid diskussionen. Computerspil er immersive.
Hvornår forvansker immersionen folks sind, når de spiller dem?
Tænker man på det fra den anden side, så giver immersionen mulighed for
at forbedre tankegangen på måder, vi ikke troede, var mulige.
Hvor mange forskellige scenarier har vi,
når to unger skændes over en kæreste på gangen?
Forventede I et våben?
- Nej. - Okay.
Hvad var jeres første reaktion?
Vi spiller den samme situation.
Jeg har ingen pistol, strømpistol eller peberspray. Hvad gør jeg?
Lad os tale om det.
Nu ved vi, hvordan det var. Hvad ville der være sket?
Du skaber kontakt til ungerne. Du husker Tiffany og Jordan.
Så når de hidser sig op, træder du ind foran dem og:
"Hey, vi stopper... Stop."
Når jeg bliver bestemt, selv med min pibestemme,
og taler til dem, stopper de. Det var en situation...
Det er intet problem. Det gør jeg konstant.
Men det nedtrapper det.
Det er intet problem. Jeg vil sige,
at hvis en elev trækker en pistol i den førnævnte situation,
kan jeg ikke... Mine ord mod...
- Hvilke andre muligheder har du? - Ingen anelse.
- Har du en kniv? - Nej.
- En knippel? - Nej.
- Et brækjern? - Nej.
Så det eneste, du har, er...
- Ord. - Din evne til at kommunikere.
Hvad med dit forhold til barnet?
Jeg hader våben.
Det er klart det værste scenarie.
Jeg har været steder, hvor svaret var: "Hvad, hvis læreren fik en pistol?"
Jeg gjorde det én gang som et eksperiment.
Og vi havde en, der skød på den mistænkte.
Men det var en forbier.
Vi sporede kuglen efterfølgende på videoen.
Kuglen gik gennem vinduet, over skolegården og dræbte et barn.
Jeg sagde:
"Okay, det gemmer jeg væk og fortæller senere."
Åh! Møg! Jeg hader den slags.
Jeg kan ikke lide dem.
Undskyld... Mit hjerte banker løs.
I vil klare jer flot.
I klarer jer.
Giv mig den et øjeblik.
Nej. Ingen græd.
Mere end 40 lærere tager det seks uger lange Teacher's Academy.
I dag går lærerne ind
i en realistisk skydesimulator.
Skuespillere spiller elever og gerningsmænd.
Det er overbevisende.
Skal vi arbejde sammen?
Ja, men ingen Charlie's Angels.
Ingen Charlie's Angels.
- Skud affyret. - Til alle enheder, skud affyret.
Skud affyret.
Hold ikke hinanden i hænderne.
Ingen Charlie's Angels.
Husk, at I skal dække et stort synsfelt.
Se jer omkring.
Se jer omkring. Bliv ved.
Hey! Stop!
- De er derovre. - Skyd.
Sigt. I skal sigte.
Simulatoren var intens.
Mit hjerte bankede løs, da jeg kom ud.
Lige der!
Ned!
Jeg har spillet flere gange i hovedet,
hvordan jeg kommer rundt om hjørnet og skyder ham.
Han sagde: "Tænk ikke på noget. I skal kun tænke på nuet,
hvor I er, og hvad I vil stille op."
Han fik os til at trække vejret dybt.
Han sagde: "Okay, så er det nu."
Hjælp os! De går hen til biblioteket!
Stop! Duk dig!
Fokuser på det sidste sted, du...
Sådan. Tjek overalt.
Hvem er derinde?
Kom.
Venner, bliv der.
Lige der. Hvad var det?
Ryg mod ryg. Kom nu.
Da vi gik igennem scenariet, var det...
dagens mest enkle skydeøvelse.
Jeg har det med at overtænke.
Men anbringer man mig i et lokale, og der er lockdown,
og jeg ved, at medmindre jeg hører en nøgle i døren,
vil dem, der tvinger min dør åben, komme efter mine børn,
så ændrer det alt.
Godt.
Hvad tænkte du?
Jeg troede, at jeg ville være nervøs for at skyde nogen.
Det er jeg ikke.
Ikke hvis det beskytter mine børn.
Sådan.
Du må være en hønemor.
I dag var Medford vært for en flerinstans-øvelse.
...Masseskyderi...
...Øvelse...
...Masseskyderi...
...Masseskyderiøvelse...
...Største øvelser af sin slags.
Ned til 12-årige borgere...
Ansigt til ansigt med en gerningsmand.
Planlæggelsen tager måneder.
MASSESKYDERISØVELSE
- Godmorgen. - Godmorgen.
Åh gud!
Det er svært at blande.
Bland det lidt.
Se, hvor det bliver rødt.
I morges stod jeg op, og det første, jeg tænkte på,
var, hvad folk i Uvalde
ville have givet for at have deltaget i sådan noget her
et år, seks måneder eller en uge før tragedien,
der fandt sted i Uvalde.
De ville have givet alt.
Så jeg ønsker, at vi et øjeblik
tænker på tragedierne, der har ført til det her.
Meget kan vi ikke kontrollere,
men vi kan sørge for, at vi er klar i en akut situation.
Vores tanker og bønner går til dem, der har oplevet det i virkeligheden.
Så vi spilder ikke dagens chance.
...toiletter.
Tak for i dag, alle sammen.
Okay.
- Mikrofontjek. - Tjek.
Mikrofontjek.
Er I klar?
Som vi talte om, skal I højt råbe efter jeres mor!
"Jeg vil have min far!"
"Hvor er min bror? Hvor er min søster?"
"Hvorfor hjælper I ikke? Hjælp!"
"Jeg vil ikke dø!"
Vær ikke sød mod ambulancefolkene!
- I kender ruten? - Ja.
Det er nu.
- Vi smiler faktisk nu. - Ja. Der er åbent.
Værsgo.
Hjælp!
Hjælp mig.
Alarmcentralen, hvad er adressen?
Hej, det er Chip. Jeg ser på softball-banen.
En fyr løb forbi, to eksplosioner, og en med en riffel skød flere børn.
De er overalt.
KÆMP FOR AT VINDE
Hjælp mig.
Jeg vil ikke dø!
Der er ringet til alarmcentralen.
Politiet er nu på vej.
Lærere, gør klasselokaler sikre til nedlukning.
Beredskabssystemet er aktiveret.
Alarmcentralen er informeret.
Politiet er nu på vej.
Vi samler os her et øjeblik.
Vi...
Vi finder et tomt lokale. Jeg ved ikke, hvad der sker på gangen.
På etagen under os er folk blevet såret.
Jeg kan ikke se, der er sket noget på vores etage.
Men vi må tænke på, hvad vi gør,
for flammerne nærmer sig,
og vi kan lugte røgen.
Vi må væk.
Vi løber, okay?
Jeg sikrer mig, at I alle er med.
Kan du huske vejen?
- Ja. - Vi løber til venstre.
...centralen er informeret.
Politiet er nu på vej.
Jeg kigger hurtigt ud.
...lokaler til nedlukning.
Gå tilbage.
Flammerne er for varme. Vi kan ikke blive her meget længere.
Vi må løbe lige meget hvad.
Løb i zigzag.
Er I klar?
Løb, løb, løb! Denne vej. Kom med.
Følg efter mig. Denne vej.
Ser I politiet, rækker I hænderne i vejret.
Der er stadig en gerningsmand derinde.
Jeg forstår ikke en person,
der beslutter at skyde i en skole.
I de fleste tilfælde
er det en måde for dem
at blive set og føle, at de har påvirket verden på en måde,
en negativ måde, men en måde.
Hvis vi kunne tage dem alle
i vores favn, synge Kumbaya
og overbevise dem om, at de betyder noget,
at nogen bekymrer sig...
Men det er virkelig svært.
Jeg har 200 unger.
Det er virkelig svært.
Og jeg er træt. De er trætte.
Vi har haft en lang dag.
Jeg snerrer ad dem. De snerrer ad mig.
Jeg er sikker på, at elever, der går ud, føler...
at jeg ikke er en omsorgsfuld voksen.
Og det er hårdt.
Jeg er bare et almindeligt menneske, der går på arbejde og vil overleve...
Gid jeg var bedre til at nå dem,
men jeg gør mit bedste for at holde sammen på mig selv
og så mange af dem som muligt.
I morges kl. 9.02
modtog vores alarmcentral en meddelelse om en akut situation
på Oakdale mellemskole.
Kort efter modtog vi supplerende opkald og beskeder
vedrørende en bevæbnet gerningsmand.
Rejs jer op. Mistænkt nede!
Hænderne i vejret! Vis os hænderne.
To døre, Rhymer.
Jay, er det et skudsår i ryggen?
Hey, chef.
Doktor, hvad ser jeg på her i ansigtet?
Er det et skudsår?
Vi har mistet mange liv i dag,
og vi beder familier og alle involverede om
at give os tid til at efterforske
og nedskrive vores underretninger.
Dagens hændelse er tragisk
og helt ubegribelig.
Det vil påvirke vores lokalsamfund dybt.
Men lokalsamfundet er stærkt, og vi kommer igennem det.
Du klarer dig.
Vi ringer til dine forældre.
Tag en dyb indånding.
Træk vejret ind.
Det er snart slut.
Hold øjnene lukkede
og fokuser på vejrtrækningen.
Træk vejret ind og ud.
Vi ringer til dine forældre.
Dyb indånding.
Dyb vejrtrækning ind og ud.
Ind og ud.
I tog jeres arbejde virkelig alvorligt.
Godt arbejde, chef.
Flot klaret. Hold da op.
- Indøver. - Ja.
Vi gør klar til nummer to.
VIRKELIG PRESSEKONFERENCE
Tak, chef.
Jeg sagde i en pressekonference før, som var det virkeligt...
en virkelig begivenhed,
at det var en sørgelig dag for Medford skoledistrikt,
og i den kontekst var det sandt.
Men som jeg står her i dag, tænker jeg,
at det også er en sørgelig dag for alle,
der har elever i offentlige skoler,
fordi det her er nødvendigt, og vi er nødt til at gøre det.
Vi er nødt til det.
Virkeligheden er, at her står vi i dag i dette land
og i denne dal.
Jeg vil ikke undskylde
for øvelsen, vi har gennemgået sammen.
Jeg har mindet staben om i dag, at det vi gør,
her i Medford skoledistrikt,
er at opbygge reflekser
og prøve at sikre os, at vi minimiserer
tab af liv, hvis en sådan hændelse sker her.
Jeg er glad for, at vi kunne gøre det i dag.
Men jeg vil stadig påpege,
at det er trist, at vi er nødt til det.
Hvad skal jeg nu lave resten af dagen? Det var chokerende,
så jeg vil nok gøre noget for at glemme det.
Til Donald Dimmock og Ross McDonnell
Tekster af: Maria Kastberg For TransPerfekt Media