Fiecare stup găzduiește mii de albine.
În lume sunt identificate peste 20.000 de specii de albine,
albina meliferă fiind cea mai cunoscută specie domesticită.
- Salut! - Mă-ta!
Bun! La ce vă… Ah, albine!
- Sunt extraordinare. - Ba nu-s.
Ducă-se! Înțeapă, ale dracu'!
- Da. - Înțeapă doar ca să se apere.
- Ce răutăți! - Și mor din cauza asta.
Bine! Niște dăunători.
Dăunători esențiali pentru viața pe Pământ.
- Scutește-ne! - Fără ele, n-aveți de mâncare.
Prostii!
Fac doar miere. Eu nu sufăr mierea.
Mai taci! Nu fac nici brânză, nici carne.
- Chestii bune. - Astea mi-ar lipsi!
Dacă albinele n-ar poleniza florile, vegetația ar muri.
Animalele ar muri de foame.
Nu. Ar găsi altceva de mâncare.
Ba n-ar găsi. Asta zic!
Ba da! S-ar duce la supermarket
și și-ar lua pui sau ceva, fraierule!
- N-ar mai fi pui. - Brânză, orice!
„Nu mai sunt albine.” „Și?” „Nu mai e miere!”
„Hai la supermarket să luăm altceva! Cârnați!”
- N-ar mai fi cârnați. - Ba ar fi!
- Albinele nu fac cârnați! - N-ar mai fi miere.
N-ar mai fi plante. Ce ar mânca animalele? Ia gândiți-vă!
Fără vegetație, deci, fără animalele care se hrănesc cu vegetația aia,
ce ar mânca celelalte animale?
Cur.
C, u, r.
Dacă ți-e foame, îl mănânci. Chiar dacă nu ți-e foame.
Te referi la găoază?
- S-o mesteci și s-o înghiți? - Ca pe un calamar?
Dacă ai muri de foame, găoaza cărui animal ai mânca-o?
A unui vierme, ca aperitiv.
- Are găoază? - I-aș face eu una cu colții.
- La care capăt ar trebui să se afle? - Contează?
Păi, dacă îi dai gaură-n cap, ce te faci?
Pierd timpul vorbind cu voi.
- S-a prins! - În sfârșit!
- Interesant! - Iar începe.
- La ce mă chinui? - Noi decidem.
- Da. - „Interesant!”
- Da! - Serios? Dovedește!
Dovedește, fraiere!
Pe parcursul vieții ei, o albină face un singur borcan de miere.
Ce puturoasă!
- Da! Care albină? - Ce?
Ai zis că o albină face un singur borcan. Zi cine e putoarea!
- Cum o cheamă? - Da!
Nu, am zis „o albină”.
- Iar noi întrebăm care! - Cine nu duce greul?
Da! S-o dăm afară din stup!
Ba duce greul! Deși cântărește foarte puțin.
Cât are un borcan cu miere? 500 de grame?
Dacă eram eu șeful…
„Avem o comandă!
Avem de făcut un milion de borcane.
Cine a făcut doar unul?”
Lăsați-l pe Bobiță Bondaru'! Face doar unul.
- Da, ce ai? - Altul face cinci, cel puțin!
Probabil că un milion de albine fac câte unul.
Ca ăla cu o mână din Lista lui Schindler. Nu-l angajați!
O să le strice socotelile naziștilor!
În fine, albinele să se ducă dracu'!
Da? Sunt oribile!
Târâtoare scârboase!
Aversiunea asta față de albine e ciudată.
- Adică? - N-ai de ce să te temi de albine.
Nu mi-e frică de ele. Le mănânc.
- Atunci o să te înțepe. - Bine.
Să mă înțepe când le mănânc! O să mănânc mai rapid.
- Ce idee bună! - Ce?
- Să eliminăm intermediarul! - Ce?
Ce dacă fac hrană? Ele în sine sunt hrană.
- Sunt hrană! - Să le mâncăm!
- Să mâncăm albine! - Să le mâncăm!
- Groaznic! - Căutăm și casa?
Exact! A, da!
Trebuie s-o căutăm. Ce căutam? Un drum lat, un pod și o biserică?
Poate mă dau iar pe toboganul din parc!
Alt indiciu!
- E un parc acolo? - Da!
Să găsim un parc lângă un pod care traversează un drum lat,
apoi o biserică
și să mâncăm niște albine!
Nu mă bag la proiectul cu albinele.
Uitați-o pe Olive!
- Salut! Toate bune? - Da.
- Bine. - Ce faceți?
Păi,
căutăm casa pisicuței și niște albine. Ai văzut pe undeva?
- Albine? - Da.
- Ce sunt albinele? Sunt ca viespile? - Seamănă.
- Care e diferența? - Fac miere.
- Viespile ce fac? - Nimic.
- Ba fac. - Nu fac nimic notabil.
Dar viespile asiatice gigante?
- Nici alea nu fac nimic. - Bun.
În fine, căutăm albine.
O să le mâncăm. Ca să le învățăm minte.
- Și dacă vă înțeapă? - Bună întrebare!
- Astea nu se strâng de sac. - Vorbești murdar, îmi place!
- Ce? - Exact!
Știți ce o să fac dacă mă înțeapă?
- Ce? - O să mă uit cum crapă.
Te-ai dat la mine? Na, ți-ai scos mațele!
Poftim! Somn ușor!
Bâzâici împuțit!
Și dacă vă atacă toate?
- Să moară! - N-o să-ți placă.
Mie n-o să-mi placă un minut.
Lor n-o să le placă pe vecie, fiindcă o să moară.
Au încercat. Acum, să dispară!
E bine.
Există tobogane care te aruncă în apă, nu?
- Tobogane acvatice. - Nu mi-ar plăcea.
Ce fac ăia?
Dumnezeule!
Ce dracu'? Ești teafără?
N-am nimic.
Nesimțiții!
- E în regulă. - Nu, nu e în regulă!
N-o să mai dea.
- De unde știi? - Să zicem că am discutat cu el.
- Ce a zis? - A zis…
Am prins una.
- Bravo! - Ai grijă!
- Ce gust are? - De stafide.
E gumoasă.
- Ce? - Stai!
Mi se umflă limba.
- A înțepat-o. - Zici?
- Cum așa? - „Cum așa?”
Tu ce zici? A mâncat-o!
- Simt că mi se strânge gâtul. - Faceți ceva!
- Nu pot să respir! Ajutor! - Calmează-te!
- Ce faci? - Fac pipi pe tine.
- Ca să nu te mai doară. - Aia se face la meduze, măi!
Am greșit.
Doamne! Arăți foarte dubios, Olive!
Ți s-a umflat limba de cinci ori cât era.
- Mi-a venit o idee. - Ce?
- Mă înțep la puță. - Genial!
Deloc genial, tehnic.
Ce isteț e! O să aibă puța mare!
Ba n-o să aibă!
Ba da! Nu-i vezi limba?
Înmulțește cu puța lui și fă socoteala! O să facă ditai mătărânga!
O să-l doară prea rău ca să facă ceva cu ea.
- Ce treabă ai tu, prietene? - Da! Marele expert în ștăngi!
O să aibă cea mai mare ștangă din cartier. Băiatul meu!
- De ce îți pute urina așa? - Are diabet.
- Mănânci multe prăjituri? - Da, cu tona.
- O albină! - O albină! S-a dus!
A încolțit-o. A scos puța.
Și-a îndreptat-o spre albină.
Hai, albinuță mică!
E în regulă! Vino încoace! Hai sus pe vrej!
- O ademenește. - Așa, nu te sfii!
Hai înapoi pe vrejul meu! Hop pe moț! Urcă pe tulpină!
Fir-ar a mă-sii!
- Te-a înțepat în ouă? - Da. Aia e!
Merge și așa. Cât s-au făcut băieții!
Ouă bonus! Ai umflat potul cu băieții ăia!
- Ce faci cu ele? - Petrec.
Știi ce ai făcut acolo? E din cauza perspectivei.
Acum ai puța mai mică.
Ouăle sunt uriașe, dar ți-au pitit puța de tot.
- Chiar sunt uriașe. - N-o să țină mult.
Iată o petrecere!
- Da. - Păcat că ți s-au dezumflat ouăle!
E și Lara.
Hai, du-te!
Bună!
- Toate bune? - Da.
Ce faci?
Îi căutam
casa Pisicuței.
- Bună! - Da.
Deci, da.
- Tu ce faci? - Stau pe aici.
- Da. - La petrecere.
- Dansam. - Bine.
- Vrei să dansezi? - Nu.
Mai bine nu. Am avut o zi plină.
Am mâncat albine, iar Olive a fost înțepată în limbă.
- Serios? - A durut rău.
Și pe Borâtu' l-a înțepat una în ouă.
- Serios? - El a intenționat să fie înțepat.
De ce ai vrut să fii înțepat în ouă?
Nu, am vrut să-mi înțepe vrejul.
- Ce? - Puțulica.
De ce?
Voiam să se facă de cinci ori mai mare. Înțelegi, draga mea?
Nu.
Și ce s-a întâmplat?
L-a înțepat în ouă și s-au umflat.
- S-au umflat? - S-au făcut enorme.
Au fost 25 de minute frumoase.
- Aha! - A mers ca o rață.
S-a văitat la fiecare atingere.
Parcă mergea călare pe o minge de sărit.
Iar a clocit ceva care l-a făcut să arate a prost.
- O zi plină, zici… - Da.
În fine, noi am plecat!
Îmi pare rău. Haideți, gașcă!
De ce nu dansezi?
Prefer să mă uit.
Chiar așa?
Nu.
Nu chiar.
Aș prefera să dansez, fiindcă m-aș distra.
- Dar sunt gras, bătrân și arăt stupid. - Și ce, dacă te distrezi?
Păi, uite care-i treaba!
Eu sunt un exemplu. Gașca mă admiră.
Dacă arăt ca un bou, n-o să mai aibă pe cine să admire.
Și m-am mai înmuiat, recunosc, dar…
- Dar Lara vrea să danseze cu tine. - Da, dar o să-i treacă ei, deci…
Nu pot să cred că-ți faci griji cum arăți!
Ție nu ți-e frică de nimic.
Ai făcut multe în viață. Ești cel mai tare motan din cartier.
Da.
N-am făcut nimic.
Sunt numai înflorituri. Cel mai tare motan din zonă.
Nu-nseamnă nimic. Nici nu știu dacă e așa.
Sunt un motan banal într-o zonă banală trăind de pe o zi pe alta.
Uneori, nici nu știu de ce.
Să am grijă de tine
e tot ce-am făcut mai bun în viață.
Serios?
Da, serios!
Bun, hai să-ți găsim casa!
Priviți, acolo e!
- E casa ta? - Da.
- Ești sigură? - Da, alea sunt…
Alea sunt florile. Le recunosc.
Aia e jucăria mea.
Da?
Da, e a mea.
Bine.
- Bine, atunci! - Bine.
Ți-am zis că-ți găsim familia, nu?
Bun! Mă duc prin spate să găsesc o intrare.
Bravo, pisoi! Să nu ne uiți!
- Da. - O să-mi lipsești!
- Vă mulțumesc! - Cu plăcere!
- Da. - Să ai grijă de tine!
- Capul sus! - Bine.
- Bravo! - O să-mi lipsiți.
Ne mai vedem!
E chiar mai drăguță decât cealaltă!
Categoric!
Îmi pare rău.
S-au mutat.
- Vai, nu! - Da.
- Îmi pare rău. - Ce nasol!
- Îmi pare rău. - Mie nu-mi pare rău.
Ce…
Nu îți pare rău
că n-ai familie?
Dar am familie.
Hai acasă!
Cum era noua pisicuță?
Nu mișto ca tine, pisoi!
Mulțumesc, Gus!
Hai, Gus!
Ați văzut-o?
Frumoasă și finuță M-a vrăjit cu stilul ei
Și o simt, e-n încăpere
Da, e dragoste de gradul trei
O, iubito!
Hai, uită-te la mine, vrei?
O, iubito!
Haide, riscă
Ești mare, poți să dansezi
Hai, iubito!
Toată noaptea să dansezi
Poate ar trebui să ne combinăm.
Pentru ce?
Păi,
știi…
Să facem pui și chestii de-astea.
Da.
N-am testicule.
- Ce? - Ouă.
- N-am ouă. - Nu mă deranjează.
- Cât timp ai puță. - Dar știi ce înseamnă asta?
- Ce? - Nu am acele pofte.
Și,
evident, pisoii ies din discuție.
Am înțeles.
- Bună, Olive! - Tu ai ouă?
- Da. - Pa!
Tare!
- Dansează cineva? - Nu, firește că nu!
- Mă cac în dans! - Dansez eu cu tine.
- Ce bleg! - Pedofil în toată regula!
Gata! Haide!
Să dansăm!
Am rămas doar noi doi.
- Stăm aici. - Da.
Doi boi.
N-am realizat nimic în viață.
Poate tu! Eu am omorât un copil azi.
- Sigur e mort? - Am auzit gâtul trosnind.
Dacă nu e mort, e o legumă.
- Toți o să murim curând. - Da.
Subtitrarea: Clara Lițescu