BAKI-DOU: NEPORAZITELNÝ SAMURAJ
Co to bylo?
Seknul ho z prakticky nulové vzdálenosti.
Jak se mu to povedlo?
Chlapec to cítil.
„Dostal mě.“
Fyzicky se mu nic nestalo.
Neseklo ho totiž žádné ostří.
A přesto…
To je…
To muselo zabolet.
Ať se snažil sebevíc, tu bolest nedokázal potlačit.
Nepřipouštěl si ji, ale jeho tělo ji vnímalo až moc dobře.
Boj na blízko já taky rád.
Učí se rychle.
Vrazil do něj.
Je z toho rvačka.
Aha…
Tuhle techniku jsem ještě neviděl.
Musaši se k nám přenesl ze středověkých bojišť.
Zkřížením ostří souboj nekončí.
Sekání, rány pěstí, bodání, škrcení, házení na zem…
Nemůžeme čekat, že si bez meče neporadí.
Mozek vysílá vzruch půl vteřiny předtím, než si to sám uvědomí.
A Baki ho zachytil půl vteřiny před Musašim.
Toto je souboj dvou mistrů v zachycování myšlenek.
Nechal se chytit.
Spolužák pod ním jednou ze srandy podtrhnul židli.
Hezky vší silou.
Jo, hned mi došlo,
že určitě posiluje.
SPOLUŽÁK KUBOI
Ne, neřekl jsem to nahlas, ale byl jsem si tím jistý.
Už předtím jsem si všiml,
že je Baki silnější než kluci, co dělají nějaký sport.
Měl fakt páru.
Je strašně silnej!
To není možný!
Je na úplně jiný úrovni!
Vůbec se nedivím, že mu to sežral i s navijákem.
Mozek vysílá signál dřív, než ho zaznamená vědomí.
Baki ho zachytil ještě před Musašim
a začal jednat dřív, než se Musaši dal do pohybu.
Vycítil, co Musaši zamýšlí, a preventivně šel do protiútoku.
To jsem nějak dokázal vysledovat i já,
ale hned nato Musaši ten signál použil jako návnadu.
Jediný dotyk meče kdysi znamenal konec.
Prohra tehdy končila smrtí.
Pro mistry meče
byly tyhle nevědomé výměny nejspíš denním chlebem.
Baki nemá šanci.
Myslíš?
Prosím?
Stojí proti Musašimu Mijamotovi, kterého jeho vrstevníci
velebili jako živoucího boha války.
Bude náš génius moderních bojových umění konečně poražen?
Když jsem to ráno před soubojem proti Musašimu
s Motobem zavedl řeč na každodenní trénink,
vypadlo z něj něco neuvěřitelného.
Na bojová umění zapomínám několikrát denně.
Ať už dělá cokoliv,
přemýšlí o tříbení svého umu.
Musel jsem se ptát sám sebe, jestli mám tolik disciplíny i já.
A co můj mistr Mikošiba?
Či zakladatel naší školy Sókaku Takeda?
Motobe.
Od koho ses to naučil?
Celý život jsem si myslel,
že bojovým uměním žiju, ale…
Ale?
Pak mě někdo přinutil přehodnotit můj přístup k tréninku.
Moc dobře ho znáte.
Baki Hanma.
Ať už ve svém každodenním životě dělá cokoliv,
ať už trénuje jakkoliv, je to pro něj jenom hra.
Celé dny tráví ponořený v bojových uměních a baví ho to.
To bych nikdy nezvládl.
Dříč nikdy neporazí někoho, kdo si to upřímně užívá.
Hochu.
Co máš v plánu, že mi podáváš meč?
Budu tě kopírovat.
Kopírovat?
To je přece tvoje parketa.
Bez meče jsem tě sekl už několikrát.
Bylo by mi líto tě zabít, než vůbec stihneš tasit.
Zabít?
Zabít? Nepřeskočilo ti, hochu?
Ty? Mě?
Přišel jsem se sem s tebou rozloučit.
To se ti vyplní, ale trochu jinak, než si myslíš.
Přežiju a proslavím se po celé zemi.
Prosekám se až na samotný vrchol, abych na ostatní mohl shlížet!
To si jen nalhává.
Šerm už dneska nic neznamená.
To mu ostatně určitě dávno došlo.
V tomhle období nemáš co dělat, Musaši.
Ten stisk…
To je Musašiho stisk.
On ho hodil?
- Cože? - Z takový blízkosti?
Chytil ho do ruky!
To jako fakt?
Musaši… já věděl, že ho zvládneš zastavit.
A že…
budeš mít plné ruce.
Vítej zpátky.
Tak jo…
Mladík Musašiho tiše hodnotil.
Moderní zápasníci můžou poměřovat síly, kolikrát jen chtějí.
Oproti tomu válečnické souboje kdysi pokaždé končily smrtí.
O vítězi nebylo nejmenších pochyb.
S obyčejným zápasem se to nedalo srovnávat.
Byly to boje na život a na smrt.
Ale…
co na tom sejde?
Bleskový knokaut po ráně pěstí.
Odklepání po chycení do páky.
Ztráta vědomí z přiškrcení.
Vidíte?
Ve všech případech má vítěz moc nad životem a smrtí.
Chápete?
Moderní zápasy sice nekončí smrtí,
ale kdyby si to vítěz přál, klidně by mohly.
Tak jo…
A bod!
Musaši.
Skoncujeme to.
To mi z rukou
vyklouzly oba meče?
Takže cokoliv získáš, můžeš stejně lehce ztratit…
Kdybys je udržel, byl bych teď na kousíčky.
Taková skromnost.
To je teď jedno.
Musím tě pohřbít.
Jdu na to.
Pohřbít? Mě? Tím mečem?
To ani nezkoušej.
Myslíš, že ho neumím používat?
Na amatéra chápeš základy boje s mečem docela dobře.
S takhle ostrým mečem
dokáže sekat i amatér.
A vraždit.
Hodlá ho setnout?
To myslí vážně?
Sám jsi přece viděl,
že meč může vyklouznout z dlaně.
Říká se, že s kyjem v ruce je démon ještě silnější.
Kyj je ovšem obyčejná zbraň.
Nemůže si ho vzít kamkoliv.
Já toužím po meči,
který mě nikdy neopustí.
Osamělost hravě snesu, ale bez mečů je mi smutno.
Styl bez mečů.
Zápasníku.
Ten ty už jsi dávno ovládl.
Vlastní tělo jsi překoval ve zbraň.
A končetiny ti nikdo nevezme.
Cesta meče přirozeně vede k jeho zavržení.
Dřív nebo později
člověk zapomene, že taková zbraň vůbec existuje.
Chci se tou cestou vydat.
No…
Co ti na to mám…
Jsi teprve na půli cesty. Moc se ti omlouvám,
ale nemohl bys sis to už vytříbit tam?
Kde?
No, na tom místě, kde jsi byl… nebo kde ses teda spíš vznášel předtím.
Ne tady, ale na onom světě.
No nic.
Jdu na to.
Díky, že jste ho zase chytil.
Ven, ven, ven. Až…
Kdo to je?
Co je zač?
Přijměte moji modlitbu.
Pokorně vás žádám.
Cože?
Ať se duch Musašiho Mijamota
- navrátí zpět do nebes. - Stařenka?
Skromně vás žádám, vyslyšte mých proseb
a dejte, ať se mé přání vyplní.
Pokorně vás žádám.
Co to sakra je?
Je po něm?
INSPEKTOR TOJOKAZU HINO
Takže neprohrál, ale umřel?
Dostali jsme hlášení od našeho muže v aréně.
Říkal, že se toho dost semlelo a Musaši pak vypustil duši.
KOMISAŘ NAO MABUČI
Tak duši, jo?
No…
A co mám teď dělat s tou tisícovkou chlapů?
To nevím…
Paní Sabuko.
Moc vám děkuju.
Přiznávám, že jsem to měla předvídat.
Přivolala jsem duši Musašiho Mijamota.
Jakmile vkročil do našeho světa,
bylo přece jasné,
k čemu dojde či nedojde…
Měli jsme to očekávat,
a stejně jsme to udělali.
Co se asi stane, když do města vypustíme lítou bestii?
Tušili jsme to, ale nakonec zvítězila zvědavost.
Odpovědnost za naše selhání padá i na moji hlavu.
Všechny by nás měl stihnout trest smrti.
Ve skutečnosti jsme se ho báli, ale zároveň jsme od něj i dost očekávali.
Nechali jsme se vyprovokovat.
Chtěli jsme zjistit,
jak ostré
a mocné jsou jeho meče.
Nejenom to…
Zajímalo nás, čeho je schopný.
Všichni neseme kousek viny.
Naše země se zachovala po svém
a Musaši se s tím taky vypořádal po svém.
Dámy a pánové.
Toto není žádný pohřeb,
ale odchod legendárního šermíře naší historie.
Přestaňte se modlit,
vypněte hruď a prokažte mu úctu.
Zaslouží si rozloučení hodné skutečného válečníka.
Pulz, dech, krevní tlak i tělesná teplota…
Všechno je v normě.
Jak ovšem vidíte, nevykazuje žádnou mozkovou aktivitu.
Takže se vrátil.
Přesně tak.
Vrátil se…
Vrátil se tam, kam patří.
Bude v pořádku, Nonomuro?
Nechte to na mně.
Zamrazím ho v čase.
Co je to za tekutinu?
Kapalný dusík.
Ten má přece přes mínus sto stupňů, ne?
V současné chvíli udržujeme teplotu kolem nuly.
Postupně ji co šest hodin budeme snižovat o půl stupně,
dokud za šest týdnů nedosáhne mínus 196 stupňů.
Je to metoda zpomaleného zmrazování.
Nepoškodíte při tom jeho buňky?
Tenhle problém náš tým vyřešil už před dvěma lety.
Vidíte tu trubici?
Ještě jsme nic neoznámili,
ale proudí skrz ni roztok, který jsme vyvinuli.
Rychlostí 0,9 miligramů za minutu,
aby ho mohl pomaličku
polykat.
Během následujících 15 dnů ho stráví
dvacet litrů, tedy 20 000 mililitrů.
Pronikne napříč celým jeho buněčným systémem.
Je to nemrznoucí konzervační kapalina.
Stručně řečeno zabrání zničení buněk.
Náš tým má neustále co zlepšovat.
Jak si poradíte s mrznutím krve?
Trubice zavedená přes stehno je napojená na aortu, dutou žílu
a zbytek krevního oběhu.
Za 77 hodin…
tedy začátkem příštího týdne se náš roztok dostane i do cév.
Děkuju, Nonomuro.
Děkuju vám všem.
Může současná vláda hnát Musašiho před soud?
Ale co to říkám?
Něco tak drahocenného jim přece nedáme!
Musaši zůstane tady!
Zakonzervujeme ho v tekutém dusíku.
Začali jsme před pěti dny.
Každých 24 hodin snižujeme teplotu o dva stupně.
Dnes jsme tedy po pěti dnech na mínus deseti stupních.
Na kýžených mínus 196 stupňů se dostaneme zhruba za pět týdnů.
Jak vidíte,
Musaši tu s námi zůstane.
Můžu se zeptat,
jestli ho ještě někdy hodláte oživit,
nebo…
Nebo co?
Chceš si ho tu vystavit navěky?
Máš něco proti?
O to, jestli se to líbí mně, tady nejde.
Doufám,
že si ho nenecháváš, abys ho mohl oživovat a zmrazovat,
jak se ti zamane.
Vážení.
Je Musaši, kterého vidíte před sebou, naživu?
Samozřejmě že ne.
Je tedy mrtvý? To taky vyloženě ne.
Zastavili jsme čas.
Tohle je Musaši Mijamoto v celé své dokonalosti.
Vy byste ho snad chtěli zpopelnit a uložit k odpočinku?
Já rozhodně ne.
Vyrazil na další pouť, ale kdykoliv se může vrátit.
A my se postaráme o to, aby měl kam.
Větší úctu mu jako zesnulému projevit nemůžeme.
Třeba už nikdy nevkročí do světa živých, ale jeho schránka zůstane neporušená.
Lepší pohřeb si nemůže přát nikdo.
KONEC
Překlad titulků: Petr Kabelka