РАНІШЕ У ШОУ
-У захваті? Нервуєш? -Дуже. Авжеж.
Я чекала цього цілу вічність.
Я поруч.
Я ще ніколи не мав таких почуттів до когось.
Мені 38 років.
Мені 22.
Намагаюся пам'ятати, що вік — лише цифра.
Я не знаю, чи ти готова до цього. Готова?
Мені 60.
Господи.
Так, 30, 40, 50, 60. Він на 33 роки старший за мене.
Хорхе буквально ровесник моїх батьків.
Я не хочу більше несподіванок про твої вчинки.
Я прийшла сюди не для того, щоби почуватися самотньою.
Я почуваюся так, ніби тебе не ваблю.
-У нас ніби френдзона. -Добре.
Він той самий? Чи помилилася я з вибором?
-Добре, з мене досить розмов. -Добре.
Можна зняти мікрофон?
Такий зв'язок нелегко знайти.
І я знаю, що більше такого не знайду.
Від завтра у вас будуть гості.
Ваші друзі, ваші сім'ї.
-Привіт. Це Тереза. -Привіт, я Сара.
Він ніколи не мав настільки старших.
Сподіваюся, у них усе вийде, але…
-Ну… -Це дивно.
Тобі 23, і ти потенційно матимеш двох дітей?
Так.
Я покидаю всіх і все, заради чого працювала.
Якого біса я роблю?
Я виснажений, надто складно,
мені здається, я не можу бути собою біля тебе.
Нелегко буде долучити 22-річну до свого життя.
Чи є в нас майбутнє?
Час вирішувати.
Чи зробите ви цей крок разом?
Чи ви підете іншим шляхом? Самі.
Відстійно.
1 ДЕНЬ ДО ЦЕРЕМОНІЇ ОБІТНИЦІ
Ти вже все забрав із ванної?
Я перевірю інші кімнати.
-Займися своїм… -Костюми.
-Тобі потрібна сумка для одягу. -Так.
Я нервую й хвилююся.
Це я її востаннє побачу перед церемонією.
Я зробила все, що могла.
Я дуже хвилююся через свій час на самоті,
які в мене там виникнуть думки?
Частина мене хоче обрати Ванессу,
а інша частина вагається, чи це правильно.
Чи зламають нас ці злети й падіння? Розумієте?
І мій страх прив'язаності залишається.
Так? І це…
страшна думка.
-Як справи? -Я спакувала твої речі.
Дякую.
-Як почуваєшся? -Непогано. А ти?
Добре.
-Мені сумно. Не хочу, аби ти їхав. -Знаю. І не знаю, що сказати.
-Знаю. -Було весело.
Останні кілька днів були найкращими, я й мріяти про таке не могла.
Ти одна з найпрекрасніших дівчат, яких я зустрічав у житті.
-Дякую. -Важко висловити це словами.
Але я думаю, що це один із найкращих досвідів у моєму житті.
Знаєш, дивно завершувати цей розділ і…
Ми наче розходимося.
-Це кінець? -Та ні!
Не знаю, що сказати. Можна заплакати?
-Не треба. -Не плакати?
-Ні. -Добре.
Усе буде добре.
-Ти красуня. -Дякую.
Добре?
Добре.
Не плакатимеш?
-Усе добре? -Так.
Обіцяєш?
Я поруч.
Так.
Добре?
Думаю, у мене просто ПТСР.
-Що? -Не знаю.
Просто усі мої стосунки не складалися.
І я почуваюся так, ніби це ще одна невдала спроба.
Це не через тебе. Не хочу переносити на тебе.
Узагалі не через тебе. Просто…
Я вже відкривалася раніше,
і мене кривдили.
І я просто сподіваюся, що тут результат буде інакшим.
Страшно.
На початку історії з Лоґаном
у мене було дуже багато побоювань, бо мене в минулому сильно кривдили.
Тому я досі захищаюся. «Усе буде добре», розумієте?
А може й не буде.
Сподіваюся, цього разу я обрала правильний час і людину,
і я відчуваю, що так і є.
Сподіваюся, що ти відчуваєш те саме.
Так. Відчуваю.
Дуже страшно
стільки років залишатися на самоті,
потім із кимось зближуватися,
аби знову відчути спустошення,
ще й у всього світу на очах.
-Скоро побачимося. -Добре.
-Так. -Бережися.
Рідко можна побачити жінку з чоловіком, на 20 років старшим за неї.
Дуже рідко.
Може, я божевільна, бо вірю, що у нас усе може вийти?
Божевільна, бо відкриваю отак серце?
Чесно, він же у розквіті сил зараз.
І навіщо йому його витрачати на когось, хто на 20 років старший?
ВІК ПРИВАБЛИВОСТІ
Ти вже їдеш.
Знаю. Намагаюся нічого не забути.
Ти забуваєш мене.
Думаю, нам потрібно трохи побути окремо, бо цього бракувало.
І це вперше я зможу подивитися на це
ззовні, прийняти чітке рішення.
Очевидно, у нас були злети й падіння відколи ми з'їхалися.
Але було й багато прекрасних моментів у стосунках.
Навіть у важкі часи
турбота та любов одне до одного не зникала.
І я думаю,
видно, що вона мені дуже дорога.
Питання в тому… Чи хороше переважує погане?
Чи достатньо цих хороших моментів, аби продовжувати стосунки?
Обійми мене.
Дякую, що ти така, якою є. Дякую, що робиш мене кращою людиною.
Немає за що.
Ні, справді.
-Чому так дивишся? -Бо ти їдеш.
І ми навіть не встигли потанцювати.
Так.
Треба багато думати…
-Нам обом треба багато що обдумати. -Знаю. Я…
Я сумуватиму… Я трохи за тобою сумуватиму.
І я теж. Більше, ніж ти думаєш.
Думаєш?
Ти тепер через мене не спатимеш.
-Може. Не певен щодо цього. -Що?
-Може, засну. -Не заснеш.
Поцілуй мене.
Змішані емоції вранці.
Побачимося.
Наближається церемонія обітниць, буде складно.
Ми ще обговорюємо, як нам тут ужитися,
не кажучи вже про стосунки.
Я йому подобаюся.
І ми закінчуємо на хорошому моменті.
Але так,
я не хочу ніяк тиснути, бо не знаю.
Я не знаю, що чекає нас у майбутньому.
Як ти почуваєшся?
-Щодо чого? -Від'їзду.
Я відчуваю, ніби лише я
підіймаю складні теми.
І ми не знаємо, як ми спілкуватимемося після цього.
Ми були разом лише в цій бульбашці.
І ми не знаємо, як це, писати чи дзвонити,
у мене не було стосунків на відстані.
Я відчуваю, що я просто про це задумуюся.
Так, я рада, що ти зачепив цю тему,
бо я про це й не думала.
Думаю, я просто реаліст.
-Ти знаєш… -Так. Я розумію.
Ти знаєш, що колись це закінчиться, і просто…
Знаєш, хотілося б залишитися у цій бульбашці назавжди,
але ми маємо попрощатися.
Те, що наступного разу я побачу Ендрю
на церемонії обітниць, змушує мене трохи нервувати.
Я знаю, що він багато думає, я його не звинувачую,
бо ці сумніви у мене теж десь є.
Я просто їх не озвучувала.
Частина мене боїться,
що ми не впораємося з цією різницею у віці.
І я боюся, що в результаті
це буде для нас занадто.
Добре.
Бувай.
Побачимося.
Привіт.
ДЖОН І ТЕРЕЗА
Боже.
Які гарні.
Я думатиму про тебе щоразу, коли дивитимуся на них.
Я думав про це цього разу.
Я люблю тебе підтримувати,
і люблю бути поруч, коли…
тобі важко.
Тому я думатиму про тебе.
У мене буде час на роздуми, аби трохи зосередитися.
І я точно теж сумуватиму за тобою.
Ми так сильно зблизилися за короткий проміжок часу,
і жити з тобою було прекрасно.
Я точно за цим сумуватиму.
Але цей час наодинці піде нам на користь,
хоч я й не хочу прощатися.
Я рада, що в мене є вони.
Те саме.
Добре.
Дякую, що був для мене всім.
І…
Не надто сумуй за мною.
Це неможливо.
Я закоханий у Терезу.
Те, як вона дозволила мені відкритися й бути вразливим,
а не вдягати маску, як я це робив раніше.
І я радію, коли вона поруч, коли я прокидаюся і бачу її, це відчуття дому.
Приємно.
Кохаю тебе.
Чи сподіваюся я,
що ми будемо на одній хвилі й станемо сильнішими?
Так, і я думаю, що це можливо.
Але є шанс, що…
-Це дивно. -Я знаю.
…вона просто
закопається в думках,
і я можу наступного разу побачити інакшу людину.
-Бувай. -Добре. Бувай.
Мені треба буде прийняти важке рішення.
ТЕРЕЗА ВІК: 54
Безумовно, на початку у нас був справжній і щирий зв'язок.
Однак
я досі сумніваюся.
Це величезне зобов'язання.
Сказати, що ця людина, яка на 27 років молодша за мене, —
мій хлопець,
і що я збираюся зобов'язатися рухатися з ним далі,
й розповісти про це всьому світові.
Не знаю, чи в мене вистачить на це все сил.
-Вип'ємо за нашу подорож. -Будьмо.
-За важливе рішення. -Попереду дуже важливе рішення.
Як почуваєшся?
Я впевнений у своїх почуттях до тебе.
Я знаю, що це не завжди
розв'язує всі проблеми.
Я розумію проблеми з логістикою на даному етапі,
географічні та всі інші виклики.
Тож…
Розумієш? Час узяти все це до уваги.
Так.
Увесь цей час ми наче жили в казці,
і все ідеально, у нас немає проблем,
і це правда.
Так і було до цих останніх днів.
Тож факт того, що ми проведемо якийсь час наодинці,
змушує мене трохи сумніватися
в моєму рішенні.
Виникло багато питань, які я до цього ігнорувала.
І я їх відкладала, бо не хотіла нічого псувати
чи щось міняти.
Тож хоч зараз
заплутано і страшно,
я знаю, що цей час на самоті піде на користь нам обом,
бо моє рішення буде обґрунтованим і…
-І обдуманим. -Так.
Я це поважаю.
Я впевнений, що її хвилювання виправдані.
Але останні дні
я зосереджувався на її почуттях і емоціях.
І я трохи відсунув себе на задній план.
І ми проведемо якийсь час окремо,
і мені треба буде обдумати все зі свого боку.
І як усе відбуватиметься?
Бо це серйозне зобов'язання, чи впорається вона з ним?
Побачимося.
Мабуть, ми на різних етапах у житті.
Я маю хлопців. Як це поєднати? Дуже багато знаків питання.
Я збрешу, якщо скажу, що зовсім не хвилююся..
ДЕНЬ ЦЕРЕМОНІЇ ОБІТНИЦЬ
ДЖОН І ТЕРЕЗА
Отже, сьогодні день церемонії обітниць.
Я почуваюся впевнено, та не знаю, що відчуває вона.
Не знаю, чи впоралася вона з думками й стресом через дітей.
Я підтримую її, я буду поруч,
і моя сім'я підтримує наші стосунки,
але я хвилююся, що Тереза в нас не вірить
через ряд факторів, над яким я не маю контролю.
Я повністю відданий Терезі.
І
сподіваюся, вона готова зробити цей крок зі мною.
Мої почуття до Джона посилюються з кожним днем.
Мушу визнати, я в нього закохуюся.
Усе майже надто добре, аби бути правдою,
але є ще частинка мене, яка сумнівається.
У нас величезна різниця у віці. І так, мені страшно.
Я маю можливість сьогодні піти геть.
І
мені є багато що залишати.
Я знаю, що пошкодую, якщо його не буде в моєму житті,
але я не знаю, чи не буде це занадто складно.
Може, нам просто
піти легшим шляхом і розійтися,
повернутися до нашого звичного життя?
Я не знаю, чи готова до цього.
Добре.
Ми багато що пройшли на початку, і я вдячний за це.
Мали підтримувати одне одного. Це щось значить.
Я ще не мав змоги підтримувати когось. Не було сприятливих умов.
Я ніколи не приймав цього
і не був поруч із кимось, як із тобою.
Мені пощастило, що я зміг бути тобою опорою.
Я впевнений у цьому.
Я впевнений у тому, що ми збудували. Я знаю, що ми маємо, це відчуття.
Це миттєве відчуття спокою, яке я відчуваю щоразу, коли тебе бачу.
Те, що ми можемо сміятися в серйозні моменти,
найінтимніші моменти.
Я з нетерпінням чекаю…
наступного кроку,
і ми впораємося з різницею у віці.
Ти маєш повірити, що вік — лише цифра,
і повірити мені,
що кожного дня я не здаватимуся, і ми над цим працюватимемо.
Коли я вирішила відправитися у цю подорож, аби зустріти людину, з якою проведу життя,
я казала собі, що готова.
Коли я зустріла тебе,
ти захопив мене своєю посмішкою, енергією й стійкістю.
Ти мене смішив.
І ти зробив мене
щасливішою, ніж будь-коли в житті.
Але з якоїсь причини
щось мене все одно стримувало.
Коли ти зустрів моїх дітей, я не назвала їм твого віку,
це не тому, що мені було соромно.
Це через страх.
Страх того, що якщо я це скажу, воно стане реальним.
Страх того,
з якими викликами світу ми зустрінемося,
бо ми знаємо, що світ несправедливий,
і що існують подвійні стандарти щодо жінок із молодшими чоловіками.
Тому я задумалася,
може, мені краще піти, поки не стало надто складно…
і
надто реально.
Ти жартуєш.
Це складно.
І для мене це дуже страшно.
Якщо я дозволю собі…
бути повністю вразливою
перед тобою
і світом,
це буде найбільший ризик у моєму житті.
Я просто не очікував цього.
Це розворот на 180 градусів у цій ситуації.
Ну, у нас були чудові моменти.
І ти дуже терплячий та чуйний.
Але я боюся, що це занадто.
Ти не готова боротися?
Я бійчиня.
Але я також намагаюся захистити себе й тебе.
Я не знаю, що сказати.
Мої діти написали тобі листа, я хочу його зачитати.
Добре.
«Дорогий Джоне, було приємно познайомитися й бачити вас із мамою разом.
Вона здавалася такою щасливою,
ми давно її такою не бачили».
Секунду.
«Ми точно не знаємо, яка у вас різниця у віці,
але після того, як ми побачили вас разом, вона не має значення.
Ми хочемо, аби вона була щаслива.
І ти точно це робиш.
Тому ми підтримуємо ваші стосунки і чекаємо наступних кроків.
З любов'ю, Лорен, Річард і Майкл».
Я просто хочу знати, чи ти в це віриш, чи ти готова до цього виклику.
І чи віриш ти в підтримку своїх дітей.
Я хочу, аби ти щодня прокидалася
й бачила, довіряла й вірила…
Вірила, що твої діти це підтримують.
І потім, що б там не було, ми можемо
боротися з цим, але
це тобі вирішувати.
Я це завжди казав.
Усе у твоїх руках,
якщо ти в це віриш.
Я почуваюся значно впевненішою,
і я рада знати, що вони це тобі написали.
Я гадки не мала, що там.
Тож я не хочу йти.
Насправді я хочу йти до чогось із тобою.
І я не знаю точно, до чого, чи що нас чекає,
але я думаю, що разом ми впораємося.
І якщо ти витримаєш
мене й мою шалену тривожність…
Тоді з цього може вийти щось дуже особливе.
І я так думаю.
І колись я зможу
прокричати це з вершини гори.
Але
зараз я просто збираюся
пообіцяти тобі
і зобов'язатися
продовжувати вибудовувати наші стосунки у щось реальне
і щось справді чудове.
Я приймаю це.
Смішно.
Я з нетерпінням чекаю майбутнього.
І я вдячний тобі за цей досвід,
і хочу й далі закохуватися в тебе.
Я теж.
Я кохаю тебе.
І я тебе кохаю.
Надто сильно, аби відпустити.
-Добре, бо не доведеться. -Гарна відповідь.
ДЕРРІК І ПФАЙФЕР
Я трохи хвилююся.
Я довіряю Дерріку і впевнена у наших стосунках.
Але я все одно маю багато побоювань за своє майбутнє.
Тобто, мені 23.
Я не уявляла, що переїду в інший кінець країни
заради чоловіка з дітьми.
І я думаю, що цей страх зумовлений браком досвіду
у таких стосунках. Я не була з людьми, в яких є діти.
Це важливе рішення.
По суті, я або іду без Дерріка,
повертаюся до життя в Сіетлі, або йду з Дерріком,
і отримую щось настільки нове, що я й уявити не могла.
У мені конфлікт.
Ризикувати всім
і міняти все знайоме мені заради чоловіка й стосунків?
Чи прийняти важке рішення покінчити з цим?
Ніколи в житті я б не подумав,
що прийду на цей проєкт і знайду такий справжній,
щирий і реальний зв'язок.
Таке відчуття, ніби я одружуся. Чесно, ставки високі.
Їй треба обдумати перебудову всього життя.
Під час нашої останні розмови
у неї точно були відкриті питання, вона нервувала.
Вона боїться відмовлятися від старого життя й потенційно міняти роботу.
Це важко.
Я хочу виявляти співчуття,
але я хочу бачити її в Далласі зі мною,
та я не певен, що зараз наші стосунки достатньо міцні,
аби вона наважилася на такі зміни.
Привіт.
-Ти дуже гарна. -Дякую.
З першого дня я не знав, що саме це було,
але я знав, що мені з тобою дуже добре.
Я відчував спокій уже від короткої розмови.
Чесно, у той момент глибоко всередині я зрозумів,
що я не хотів розглядати інші варіанти на ретриті.
І ми рухалися далі, з'їхалися.
І було трохи нервів.
Важко уявити, що я з'їдуся з кимось, кого лиш зустрів.
Тоді я думав, що все пройде чудово, але я помилився.
Було значно краще, ніж я міг очікувати.
Тож для мене ця подорож,
увесь наш сміх і хороші моменти,
виклики й важкі розмови, були так само важливі.
Мені здається, ми дорослішали на кожному етапі цього шляху.
З першого дня я знала, що ти особливий.
Попри вікову різницю у 20 років,
я певна, що зустріч із тобою — моє найбільше щастя.
Я завжди думала й мріяла
про чоловіка, з яким я буду,
але ти значно кращий
за
будь-кого, кого я уявляла.
І тепер я не уявляю
майбутнього без тебе.
Я була впевнена в тобі ще з першого побачення.
А коли ми з'їхалися,
я переконалася, що ти один із найкращих чоловіків у моєму житті.
Для мене честь розділити цю подорож із тобою.
І що ближчими ми стаємо,
то більше я переконуюся, наскільки ти прекрасний чоловік.
Дерріку, ти феноменальна людина.
Іноді це ніби надто добре, аби бути правдою, але ти такий і є.
І я почуваюся найщасливішою дівчиною
у всьому світі, бо знайшла тебе тут.
Багато людей проживають життя у пошуках того, що ми знайшли тут.
Якщо я піду звідси без тебе,
то можу шкодувати про це до кінця життя.
Але якби ми залишилися разом,
моє життя було би кардинально іншим,
ніж я собі уявляла.
Я пожертвувала б усім, що маю у Сіетлі.
Друзями, підтримкою,
усім, що я збудувала за останні чотири роки.
Але
сьогодні
я відкидаю невідоме і довіряюся своєму серцю.
Тож
я на 100% хочу переїхати в Даллас
і почати нашу спільну подорож
за межами цього шоу.
Так, багато сказано.
Але я обіцяю завжди старатися.
Я завжди намагатимуся.
Я завжди захищатиму тебе і твоє серце.
Пфайфер, я щиро тебе кохаю.
Це мій подарунок тобі.
Це ключ до нашого місця, яке до цього було лише моїм.
Дякую.
-Це для мене багато значить. -Тож… Авжеж.
Я не хочу, аби ти була сама і жила окремо в Далласі.
Мій дім — твій дім.
Почуваюся найщасливішою жінкою на світі.
І так було весь час.
Можу сказати те саме.
КРІС І ЛІЯ
Я прийшла сюди, аби відкрити своє серце,
знайти когось, з ким захочу прожити своє життя.
Коли я думаю про майбутнє,
я хочу бути у щасливому шлюбі із класним хлопцем.
І попри всі наші злети й падіння, думаю, ним може бути Кріс.
Я безнадійний романтик, розумієте?
Я хочу, аби у нас щось вийшло. Між нами щось є.
Ми нарешті у гармонії, але це великий крок.
Мені 41. Йому 26, розумієте?
Чи справді він готовий?
Я не певна.
Але я все одно не втрачаю надії.
Мені дуже незручно.
Очевидно, ми між нами є кохання,
бо у нас були емоційні гойдалки.
Якби кохання не було, то ми не дійшли б сюди.
Старе питання, яке досі актуальне: ми закохані?
У нас із Лією неймовірний зв'язок,
і вона мені дорога,
тому я хочу забути те, через що ми пройшли,
і спробувати рухатися далі.
Та водночас я намагаюся зрозуміти,
чи готовий я до цього. Чи не готовий?
Бо це рішення вплине на все моє життя.
Логіка, емоції,
голова, мої нутрощі, кого я слухаю?
Є дуже багато голосів,
зовні чи в наших головах, які кажуть нам прийняти певні рішення.
І я намагаюся ігнорувати усе, що на думку суспільства
має статися, і слухати те, що я вважаю правдою.
Голос серця, який вказує на правильний шлях.
-Ти гарний. -Привіт. Дякую.
Прекрасний вигляд.
Перед цим ретритом я молилася Богові, аби він послав мені мою людину.
І я сподівалася, що вона буде на цьому ретриті.
І тоді я зустріла тебе.
І ще з нашої першої розмови я зрозуміла, що між нами є щось особливе.
І наш перший поцілунок був чарівним.
Ти запалив у мені щось, про існування чого я забула.
Я знаю, що в нас були злети й падіння,
але для мене хороші часи переважують важкі.
Ти змусив мене бути кращою.
І я вдячна тобі за це.
Дякую, що слухав, бачив і завжди казав мені бути собою.
Дякую.
З першого дня ми говорили про те, що треба бути чесними й відкритими.
І я вважаю, що найважливіша річ, на якій варто наголосити,
це наскільки чесним і відкрити я відчув себе.
Ти кинула мені виклик.
І допомогла зростати. Сподіваюся, я зробив те саме.
Я не зможу достатньо тобі віддячити за досвід, який ми прожили.
У нас були злети й падіння,
і немає сумнівів, що бували важкі часи,
але були й чудові часи.
І я хочу запам'ятати
і те, і те.
Гадаю, нам таки треба
і дали бути чесними.
І…
Знаєш, ми часто обговорювали нашу різницю у віці,
і, можливо, різниця у віці виявилася важливішою, ніж ми думали.
Але
сьогодні ми тут.
Думаю, ми обоє прийняли рішення, яке вплине на наші життя та родини.
І я сподіваюся й молюся, що воно вірне.
Думаю, я просто хотіла, аби ти побачив те, що бачу я.
Я хотіла показати тобі світ. Я хочу побачити більше з тобою.
Я хочу витягнути тебе із зони комфорту, розумієш?
І я хочу кидати тобі усілякі виклики.
І я люблю, коли ти робиш те саме.
Я бачу, що можу будувати й зростати з тобою.
Знаю, це нелегко.
Я розумію, що не завжди все було на висоті.
Але я хочу побачити нас на висоті,
побачити, як ми можемо бути найкращими.
Я б хотіла віддатися тобі.
Перепрошую.
Тож…
Овва.
Ми обговорили наші розбіжності й прояснили,
що шукаємо в партнері, ще на початку.
Ми хочемо мати сім'ю. Двоє хочемо осісти.
Може, у трохи різних темпах.
Думаю, різниця у віці спричинила додатковий тиск на нас обох,
і поставила нас у становище, де…
уперше в житті
я відчув, що мені важко бути собою.
Тож у підсумку, саме тому я відчуваю, що ми не підходимо одне одному.
У підсумку,
я не можу розвивати щось, що не вважаю на 100% правильним.
Це несправедливо до тебе.
Несправедливо до твоєї чи моєї родини.
Тому я вирішую завершити ці стосунки тут.
Чесно, я берегтиму кожен момент і досвід.
І я сподіваюся, що це не кінець дружби,
яку я щиро ціную.
-Серйозно, дякую. -Немає за що.
Ти прекрасна і душею, і тілом.
Обіймемося?
Рада познайомитися.
Кріс не хотів бути зі мною.
Якщо тебе хтось любить і хоче бути поруч,
то буде. І боротиметься.
Тому я хотіла дати нам шанс і перевірити, чи вийде в нас.
Але він не хотів.
Я хотіла, аби мене обрали, але ніколи не хотіла благати.
І я не зроблю з хлопчика чоловіка.
Я сподівалася знайти кохання на цьому ретриті, але не знайшла.
Загалом, думаю, я більше дізналася про себе.
І я дуже сильна, розумна і красива жінка.
І мій майбутній партнер буде радий бути зі мною.
І я з нетерпінням цього чекаю.
ЕНДРЮ І ЛІББІ
Я точно трохи непевен.
Останні кілька днів я провів у роздумах.
І я дуже сильно боюся,
що різниця у віці занадто тиснутиме,
що наші життєві етапи не зійдуться,
час, відстань.
Чи не занадто далеко ми одне від одного в плані прогресу в житті?
І я збрешу, якщо скажу, що не задумуюся про це
кожного дня з Ліббі.
У мені борються дві сили, які вирішують,
чи вийде все в нас.
Одна відштовхується від попереднього досвіду,
усіх речей, що не спрацювали.
А інша покладається на серце.
Я трохи нервуюся перед цією подією.
У нас з Ендрю весь цей час були дуже міцні взаємини.
Я не думала, що зайду так далеко,
і цього ранку ще у всьому сумніватися.
Але за останні кілька днів
він заговорив про те, що він боїться обмежити моє життя,
і про відстань між нами.
Тож я теж себе трохи накручую.
Сумніви Ендрю і мене наштовхують на деякі думки.
Чи він точно той самий? Чи вийде все в нас?
Його сумніви передалися мені.
І мене вже все це справді нервує.
Я не знаю, що він відчуває.
І я не знаю, чи він вирішив, що різниця у віці
усе зіпсує.
Цілком можливо, що Ендрю розіб'є мені серце на цій горі.
Чудово.
-Ти красуня. -Дякую.
-Ти гарненький. -Дякую.
Я прийшов сюди в надії
знайти щось,
але я не думаю, що щиро вірив у те, що знайду щось справжнє.
Якась частина мене досі роздумує, чи все в нас вийде
за межами бульбашки, в якій ми жили.
Тобі 22. Мені 38.
Різниця велика.
Твоє життя лише починається.
Ти дізнаєшся, хто ти, чого хочеш, куди йдеш.
А я вже сфокусований на житті, яке збудував.
Найбільше я боюся, що не дам тобі реалізувати твої мрії,
хоч ти й частина моїх мрій.
Я розумію, про що ти.
Очевидно, я теж про це думала.
Знаєш, часом мені складно щиро
висловити всі свої почуття.
І часом мені краще й легше все написати.
Я дещо тобі написала.
«Коли я приїхала сюди,
я сподівалася на краще, але ніколи не думала, що зустріну такого, як ти.
У тобі є все, що я хотіла в чоловікові,
і таке буває дуже рідко, бо в списку є дикі речі.
Наприклад, чоловік, що співає Тейлор Свіфт і маніфестує.
Ти змусив мене відкритися так, як я цього ніколи не робила,
і розкрив сторону мене, яку мало кому дано побачити.
Подобається, як ти говориш і піклуєшся про доньок,
те, як ти їх захищаєш від усього, показує, який ти чудовий тато.
Розповіді про батьківський досвід
були однією з багатьох речей, які мене ваблять.
Підсумовуючи все це, я знаю, що тиск величезний,
і не сприймаю це легковажно.
Я знаю, що ти хвилюєшся через різницю у віці,
і те, що мені 22,
ти думаєш, що ти можеш
занадто сильно обмежити моє життя.
Тому останні кілька днів я думала про те,
чого насправді хочу».
І я точно відчуваю, що ти лише доповниш моє життя.
Я теж мав багато часу на роздуми.
І
правда в тому…
що як би я не сумнівався через різницю у віці,
відстань, час,
я не сумніваюся у своїх почуттях, коли ти поруч.
Коли ми тільки приїхали сюди,
ти спитала, чи я задумувався
про те, що можу закохатися до кінця проєкту.
Пам'ятаю, я відповів…
Думаю, хтось може.
Але я не думав, що буду цією людиною.
Я помилявся.
Бо так і сталося.
Я тебе кохаю.
Ти віднайшла в мені речі,
з якими я вже ніби давно попрощався.
Я довго чекав такого.
Справді довго.
І я відчуваю, що зараз нарешті моя черга.
Це справді може бути
моя романтична комедія зі щасливим кінцем.
-Знаю, дурниці говорю. -Ні, дуже гарно.
Я багато думав про те,
що буде після цього.
І я просто не знаю,
як це називає ваше покоління.
Реліз.
Тихий запуск.
Мабуть, щось значно крутіше за те, що скажу я.
Але
хочу, щоби ти пішла звідси в ролі моєї дівчини.
Хочеш усе зарелізити?
Хочу все зарелізити.
Дай відповідь, перш ніж я продовжу.
Добре.
Я зобов'язуюся бути з тобою
і хочу мати стосунки з тобою за межами цього місця,
бо я теж тебе кохаю.
Ходи сюди.
Боже.
Добре.
І є ще дещо.
Мої доньки.
Вони для мене найважливіші.
З тобою я почуваюся в безпеці.
Достатньо безпечно, аби знову відкрити
цю коробку.
І я б дуже хотів, аби ти приїхала в Балтімор
і познайомилася з моїми доньками, бо я бачу тебе
у своєму майбутньому до кінця життя.
Чути це від тебе особливо цінно.
Це дуже мило.
Думаю,
я знаю, наскільки тобі важливі доньки.
І я хочу, аби ти знав,
що для мене це так само важливо.
І я думаю,
що якщо ти справді хочеш показати мені цю частину свого життя,
то я
з радістю долучуся.
Я справді тебе кохаю.
І я тебе справді кохаю.
ЛОҐАН І ВАНЕССА
У мене в житті зараз усе справді добре. Мені скоро виповниться 50 років.
Мені ніколи ще не було так комфортно в моєму тілі,
фінансово, духовно, у всіх аспектах.
Мені бракує лише кохання.
Я думала, що вже не знайду кохання,
але Лоґан зігріває моє серце й дає мені надію,
з ним я почуваюся живою.
У нас із Лоґаном було багато злетів і падінь.
У нас нарешті усе справді добре, окрім одного знака питання:
він готовий до відповідальності?
Чи наважиться він і зробить цей крок уперед?
Чи він готовий повернутися до вечірок у Далласі,
а я повернуся до Огайо й почну все з нуля?
Мене жахає думка про те, що я можу повернутися сама.
Не хочу, аби це закінчилося.
Очевидно, я закохався у Ванессу.
І наше кохання дуже гармонійне.
Чесно, я не думав, що знайду таке.
Вона кохає мене так, як ніхто ще не кохав.
Дико, що вона на 20 років старша за мене,
та попри цей вік,
я не знаю, чи знайду таку, як Ванесса.
Я йду на церемонію, незрозумілим лишається те,
чи зможу я дати їй те, чого вона справді хоче?
Є шанс,
що я підіймуся туди, побачу жінку, в яку закохався,
і все просто ідеально.
І є шанс,
що я не зможу виправдати очікування.
Є шанс,
що ми підемо звідти не парою.
-Привіт. -Привіт.
Ти дуже милий.
-Радий тебе бачити. -Я так нервую.
-Правда? -Так.
Можна взяти тебе за руки? Це мене заспокоює.
Лоґане, коли я тебе вперше зустріла, ти був таким джентльменом.
У нас була чудова розмова.
А потім ми пішли на побачення,
і ти казав, що стосунки зі старшою жінкою впливають на імідж.
І я тоді не розуміла, що з тобою не так. Не могла з'ясувати.
Тому я вирішила забити.
Але ти зробив кілька дуже важливих для мене речей.
Ти перепросив
і взяв відповідальність за свої дії.
І це багато значить.
Тому я вирішила, що хочу дати тобі шанс.
Так.
Я відчуваю, що з тобою
я відкрилася так, як ніколи цього ще не робила.
Мені з тобою безпечно.
І це для мене дуже важливо.
Перед приїздом сюди у мене був дуже важкий період.
Знаєш, я втратила маму, і пройшов майже рік.
А ти повернув світло в моє життя.
І я рада, що ти тут.
Я радий бути тут.
Так. Нашу подорож точно не можна назвати ідеальною.
Та попри цю бурю, ми все одно знайшли зв'язок.
І я думаю, що ти кидала мені виклики, ставила важкі запитання,
роздумувала, чи готовий я до відповідальності,
до чогось серйозного, чи…
-Чи я просто інтрижка. -Так.
Але насправді ти зробила мене кращою людиною.
І продовжуючи цей процес з тобою Я не міг уявити нічого такого.
Я рада, що після всіх труднощів ми дійшли до цього спокою,
кохання, а сварок уже немає.
І я не хочу повертатися до старого життя без тебе.
Якщо підсумувати сказане,
я хочу долучити тебе до свого світу, познайомити з родиною,
з друзями, хочу, аби ти був поруч.
І на подальшому шляху
я сподіваюся, що ти зробиш те саме,
познайомиш зі своїми друзями та родиною, і я стану частиною твого світу.
Бо я хочу, аби ти був частиною мого.
Це момент, коли мене кинуть?
Послухай.
У нас було багато злетів і падінь.
І хаос, який ми знайшли,
просто… Це…
Це було токсично чи природно?
І це змусило мене задуматися,
чи добре це для нас, розумієш?
Час на самоті
змусив мене зрозуміти, що я напевно не підходжу тобі.
Напевно,
я не заслуговую тебе.
Я справді сумнівався.
І було важко…
Я не хочу давати обіцянки, яких не дотримаю.
Тож…
Прошу повернути каблучку.
Важкий видався шлях.
Мій перший інстинкт завжди вірний.
Треба довіряти своєму нутру стосовно людей.
Так.
Може, я намагалася притягнути все за вуха.
І знову помилилася з вибором.
Так.
Але…
Коли я був сам, я також зрозумів,
що, може, я й не маю бути ідеальним чоловіком.
Може, я просто маю бути хлопцем, який тебе підтримуватиме
у всі хороші часи, злети й падіння.
Кимось, із ким можна поговорити і на кого покластися.
Кимось, хто завжди буде поруч, як твоя мама, поки була з тобою.
Я думаю, що проведений із тобою час,
наша насолода,
коли ми не знали про різницю у віці,
тоді я зрозумів,
що хочу серйозних стосунків.
Що відбувається?
Що?
-Я не хочу, аби ця подорож закінчувалася. -Боже, що відбувається?
Знаєш,
це була божевільна дорога.
Але я не планую з неї звертати.
Я тебе до біса кохаю.
І я хочу зробити обіцянку і зобов'язання.
Ти заслуговуєш на все.
Що відбувається?
І заслуговуєш на кільце Кобі.
Припини. Ні.
Це по-справжньому?
-Ванессо… -Перестань!
Я ще не готовий звертати з дороги.
Боже. Що відбувається?
Тож…
Ти хочеш продовжити цю подорож і жити разом?
Так. Хочу.
Боже. Я тремчу.
Тож…
-Боже -Ось.
Боже. Як гарно.
-Зробімо це. -Господи. Я тебе, бляха, кохаю.
Боже.
-Це божевілля. -Господи.
-На тобі тепер помада. -Знаю.
Боже, я тремчу.
Оце ти мене обдурив.
Я злякався, коли ти почала атакувати.
Боже.
Для нас вік не має значення. Як би божевільно не було
заручатися з людиною, що на 20 років старша за мене, це…
Це Ванесса.
Вона мене змінила.
Саме вона змусила мене почуватися по-новому.
У результаті, це те, чого я хотів.
Дорогою сюди у голові я прокрутила всі можливі сценарії,
але я забула сценарій, в якому я знаходжу кохання свого життя.
Я прийшла сюди з відкритим серцем,
і я дуже задоволена результатом.
Я не думала, що цей досвід
повністю змінить моє життя.
Як тебе звати?
Деррік. Я Пфайфер.
Маєш гарні очі.
-Дякую, і ти. -Овва.
Рідко можна знайти людину, з якою виникне такий зв'язок.
І я ніколи не очікувала, що все буде так,
але я дуже вдячна, що так сталося.
Ти хочеш…
Пфайфер — людина, яку я шукав.
Вона скромна. Любляча.
Це все, чого я справді хотів,
але не знав, що таке існує.
Я завжди думала, що вік — лише цифра.
І цей досвід справді довів, що так і є.
Я прийшла сюди, аби спробувати щось дуже нетрадиційне,
зустріти людей різних вікових категорій.
І якби хтось сказав,
що я тут закохаюся в хлопця, що на 20 років молодший,
я б сказала, що та людина божевільна.
Ромео! Де ж ти є, Ромео?
Хіба не навпаки має бути? Це ти маєш бути тут із косами.
Але між нами з Лоґаном дещо дуже особливе.
Тож мені 49.
Я думав, 29.
Чому Ванесса?
Ну, я міг знайти зв'язок із будь-ким іншим.
На ретриті було ще 19 жінок, деякі ближче до мого віку,
але я не думаю, що покохав би ще когось так само як Ванессу.
Вона така єдина.
Куди нам рухатися далі?
-Далі насолодимося вечором. -Припини.
Я думала, що проживу останні роки життя сама.
І тепер, коли мені скоро виповниться 50, я закохана.
Тут я отримала більше, ніж могла очікувати,
я зустріла того, кого ніколи не очікувала зустріти.
Один, уперед!
Ендрю бачить справжню мене попри вік.
Він бачить мене такою, якою не бачать багато інших.
Він просто визнає це і цінує.
У мене таке вперше.
Я насолоджуюся тим, що в нас зараз. Прокидаюся з тобою.
Так. Це наймиліше, що від мене почуєш.
Але що більше я тебе пізнаю, то більше ти мені подобаєшся.
Я справді відчуваю, що я знайшов свій щасливий фінал.
І я не думаю, що сценарій міг би бути кращим.
Я переконана, що вік — лише цифра, бо я б ніколи не подумала,
що у мене буде такий зв'язок із людиною, що на 27 років старша за мене.
Я наважуся.
Я кохаю Терезу. Люблю те, як почуваюся біля неї.
Добре.
І те, що вона бачить мене таким, яким я є,
кохає й приймає мене,
хлопця, якому 27 років, але він трохи зріліший.
Важливий зв'язок, а не кількість свічок на торті.
-Схопити тебе за дупу? -Так.
Переклад субтитрів: Павло Дум'як