KORÁBBAN TÖRTÉNT
- Izgulsz? - Nagyon.
- Ideges vagy? - Régóta vártam erre.
Foglak.
Régóta nem éreztem így senki iránt.
Harmincnyolc éves fiatal pasi vagyok.
Huszonkét éves vagyok.
Próbálok arra gondolni, hogy a kor csak egy szám.
Nem tudom, készen állsz-e rá. Mondhatom? Hatvanéves vagyok.
Jaj, istenkém!
30, 40, 50, 60. Igen, 33 évvel idősebb nálam.
Jorge konkrétan a szüleimmel egykorú.
Nem akarok meglepetéseket.
Veled jöttem ide, nem azért, hogy egyedül érezzem magam.
Úgy érzem, nem vonzódsz hozzám.
- Olyan barátzónás érzete van a dolognak. - Értem.
Vajon ő az igazi? Jó embert választottam?
- Oké, nekem elég volt. Befejeztem. - Jó.
Levehetem a mikrofont?
Egy ilyen köteléket nem könnyű kialakítani.
És tudom, hogy ez megismételhetetlen.
Holnaptól látogatók érkeznek hozzátok.
Barátok és családtagok.
- Sara! Ő Theresa. - Szia! Sara vagyok.
Sosem volt még ennyivel idősebb barátnője.
- Remélem, rendben lesznek, de ez fura. - Igen.
Huszonhárom évesen azonnal lehet két gyereked.
Igen.
Hátrahagyok mindenkit és mindent, amiért dolgoztam.
Mégis mi a francot művelek?
Kimerült és érzelmileg túlterhelt vagyok, mert nem lehetek önmagam melletted.
Egy 22 éves lányt beágyazni az életembe tényleg aggodalomra ad okot.
Van-e közös jövőnk?
Ideje dönteni.
Elköteleződtök-e egymás mellett?
Vagy külön utakon folytatjátok, egyedül?
Ez szívás.
1 NAP AZ ELKÖTELEZŐDÉSI CEREMÓNIÁIG
Kihoztál mindent a fürdőszobából?
Én megnézem a többi szobát.
- Te intézd… - Az öltönyömet.
- Szerezned kellene egy ruhazsákot. - Igen.
Ideges vagyok, és feszült.
Utoljára látom őt az elköteleződési ceremónia előtt.
Mindent megtettem, amit tudtam.
Nagyon izgulok, hogy most egyedül leszek,
mert nem tudom, milyen gondolatokat indít el bennem.
Egy részem el akar köteleződni Vanessa mellett,
a másik részem pedig kétkedik.
Vajon kezelni tudjuk ezeket a hullámvölgyeket?
Az elköteleződéstől való félelmem továbbra is megmaradt.
Így ez…
elég ijesztő.
- Mi újság? - Összepakoltam neked.
Köszönöm!
- Hogy érzed magad? - Jól. És te?
Megvagyok.
- Ez szomorú. Bárcsak maradnál! - Igen. Nem is tudom, mit mondjak.
- Elhiszem. - Tök jó volt.
Az utolsó pár napunk olyan volt, amilyenről álmodni se mertem volna.
Te vagy a legcsodálatosabb lány, akivel összesodort az élet.
- Köszi! - Nehéz szavakba önteni.
Ez volt az egyik legfantasztikusabb és legszebb dolog, amit valaha átéltem.
Fura érzés lezárni ezt a fejezetet, és…
Olyan, mintha szakítanánk.
- Olyan érzés. - Dehogy.
Nem tudom, mit mondjak. És ha sírnék?
- Ne! - Ne sírjak?
- Ne! - Oké.
Minden rendben lesz.
- Csodásan nézel ki. - Köszi!
Nincs baj?
Nincs.
Nincs sírás, jó?
- Rendben? - Igen.
Eskü?
Számíthatsz rám.
Tudom.
Oké?
Szerintem PTSD-m van.
- Miért? - Nem tudom.
A befuccsolt volt kapcsolataim miatt.
És most úgy érzem, ez is csak egy újabb sikertelen próbálkozás.
Nem miattad. Nem akarom ezt rád kivetíteni.
Egyáltalán nem miattad. Csak…
Korábban is megnyíltam másoknak, de csupán fájdalom lett belőle.
És csak remélni tudom, hogy most nem ugyanaz lesz a végeredmény.
Ez nagyon ijesztő.
Logannel kapcsolatban megannyi fenntartásom volt,
mert korábban rengetegszer megbántottak.
Ezért folyton győzködöm magam, hogy „nem lesz semmi baj”.
De aztán lehet, hogy lesz.
Remélem, most jól döntöttem, és a megfelelő személyt választottam,
és úgy érzem, te vagy az.
És remélem, te is így érzel irántam.
Igen, így.
Elég ijesztő gondolat,
hogy ha évekig nem mersz megnyílni, majd ennyire közel kerülsz valakihez,
aztán újra összetörik a szíved,
ráadásul az egész világ szeme előtt.
- Nemsokára tali. - Igen.
- Oké. - Légy jó!
Ritkaságszámba megy egy idősebb nőt egy nála 20 évvel fiatalabb pasival látni.
Ez nagyon szokatlan.
Vajon elment az eszem, hogy azt hiszem, ez működhet?
Vajon elment az eszem, hogy kitárom a szívemet?
Ha őszinte vagyok, a legszebb életkorában van.
És miért adná fel valakiért, aki 20 évvel idősebb nála?
KORTALAN RANDIK
Elmész.
Csak szétnézek, nehogy itt hagyjak valamit.
De engem itt hagysz.
Szerintem kell ez a kis különlét, mert eddig az elmaradt.
És ez lesz az első alkalom, hogy kívülről láthatom magunkat,
és helyes döntést hozhatok.
Nyilván voltak hullámvölgyeink Leah-val az összeköltözés óta.
De ugyanakkor rengeteg jó is származott ebből a kapcsolatból.
Még a nehéz időkben is állandó volt köztünk a törődés és a szeretet.
És azt hiszem, teljesen egyértelmű, mennyire fontos nekem.
Így a kérdés az: vajon a jó felülmúlja a rosszat?
És ezek a jó pillanatok elegendőek a folytatáshoz?
Ölelj meg!
Köszönöm, hogy önmagad voltál! Köszönöm, hogy jobb emberré tettél!
Szívesen.
Komolyan mondom.
- Miért nézel így rám? - Mert elmész.
Még nem is táncoltunk.
Na igen…
- Sok mindent át kell gondolnunk. - Tudom.
Én…
Hiányozni fogsz egy kicsit.
Te is nekem. Szerintem jobban, mint hinnéd.
Így gondolod?
Rajtam fogsz agyalni, nem tudsz majd aludni.
- Lehet. Nem olyan biztos. - Mi?
- Talán fogok tudni aludni. - Dehogy.
Adj egy puszit!
Keserédes ez a reggel.
Jól van, szia!
Szia! Közeleg az elköteleződési ceremónia, és nem lesz könnyű.
Azt sem találtuk ki, itt hogy lehetne működőképes a dolog,
nemhogy azt, elköteleződjünk-e egymás mellett. Szeret engem,
és most nagyon jó hangulatban váltunk el.
De nem akarom túlizgulni a dolgot, mert nem tudom, mi lesz,
és mit tartogat számunkra a jövő.
- Mit érzel? - Mivel kapcsolatban?
Hogy elmegyek.
Úgy érzem, mintha csak én hoznám fel a nehéz témákat,
és azt sem tudjuk, hogyan fogunk ezután kommunikálni.
Eddig csak ebben a buborékban éltünk.
Nem tudjuk, milyen telefonon érintkezni.
Sosem volt még távkapcsolatom.
Ezért ezek a dolgok nyilván foglalkoztatnak engem.
Igen, örülök is, hogy ezt felhoztad,
mert én egyáltalán nem így gondoltam rá.
Én csak próbálok reálisan állni a dolgokhoz.
- És tudod… - Igen, értem.
Tudod, hogy ennek előbb-utóbb véget kell érnie, és egyszerűen…
És bárcsak örökre ebben a kis buborékban maradhatnánk,
de el kell búcsúznunk.
Bevallom, nyugtalanít az,
hogy legközelebb Andrew-t csak az elköteleződési ceremónián fogom látni.
Tudom, hogy most gyötrődik, és nem hibáztatom,
mert ezek a kételyek bennem is megvoltak, csak nem igazán adtam nekik hangot.
Van egy részem, ami attól fél,
hogy a köztünk lévő korkülönbség túl sokat számít majd.
És igen, attól félek,
hogy végül ez mindkettőnk számára túl megterhelő lesz.
Oké.
Puszika!
- Szia! - Szia!
Szia!
Atyaég!
JOHN & THERESA KORKÜLÖNBSÉG: 27 ÉV
Ez gyönyörű.
Rád gondolok majd, ha ránézek.
Az jutott eszembe, amíg külön voltunk,
hogy szeretlek támogatni,
és szeretek támaszt nyújtani neked…
ha nehéz időszakod van, és sokat fogsz a fejemben járni.
Lesz egy kis időm gondolkozni, és hogy rendbe tegyem magamban a dolgokat.
És nagyon fogsz hiányozni.
Rövid idő alatt igazán közel kerültünk egymáshoz,
és csodálatos volt veled együtt élni.
Az is nagyon hiányozni fog.
Ez a külön töltött idő jót fog tenni nekünk,
még ha utálok is búcsúzkodni.
És köszönöm ezt a csokrot!
Számíthatsz rám.
Oké.
Hálás vagyok, hogy az életem része vagy.
És…
Ne gondolj rám túl sokat!
Pedig fogok.
Szerelmes vagyok Theresába.
Hagyta, hogy megnyíljak, és önmagam legyek,
és ne kelljen megjátszani magam, ahogy a múltban tettem.
Öröm tölt el, amikor felébredek, és meglátom őt. Biztonságérzetet ad.
Nagyon jó érzés.
Szeretlek.
Azt remélem, hogy ugyanarra az álláspontra jutunk,
és erősebbé is válunk?
Igen, és szerintem van rá esély.
De arra is…
- Ez tök fura. - Igen.
…hogy egyszerűen
túl sokat agyal a dolgon,
és lehet, hogy más ember lesz, amikor újra találkozunk.
- Szia! - Jól van, szervusz!
Óriási döntés előtt állok.
Vitathatatlan, hogy az elejétől fogva valódi és erős kötelék van köztünk.
Viszont még mindig vannak kétségeim.
Komoly elköteleződés kimondani,
hogy ez a személy, aki 27 évvel fiatalabb nálam,
a fiúm,
és hogy elkötelezem magam a folytatás mellett,
és kitárom a kapcsolatunkat a világnak.
Nem tudom, van-e erőm végigcsinálni ezt.
- Igyunk az eddigi közös utunkra! - Csirió!
- Igyunk a nagy döntésre! - Nagyon nagy döntés vár ránk.
Mit érzel?
Azt tudom, mit érzek irántad.
De ez még nem garancia arra, hogy minden jó és könnyű lesz.
Tisztában vagyok azzal, hogy hol tartunk az életben,
a földrajzi távolságokkal és az egyéb nehézségekkel.
Szóval…
- Ideje, hogy mindezt számításba vegyük. - Igen.
Egész idő alatt mintha egy tündérmesében éltünk volna,
minden tökéletesen alakult, nem voltak kihívások, ami igaz is.
Igaz is volt az elmúlt pár napig.
Szóval az, hogy most ezt az időt külön töltjük,
egy kicsit bizonytalanná tesz
a döntésemmel kapcsolatban.
Sok kérdés merült fel, amikkel eddig nem foglalkoztam.
És kerültem őket, mert nem akartam elrontani semmit,
vagy hogy bármi más legyen, mint amilyen volt.
Ezért miközben zavaros és ijesztő ez az egész,
tudom, hogy a külön töltött idő mindkettőnknek hasznára fog válni,
mert a döntésem alapos…
és jól átgondolt lesz.
Igen.
Ez becsülendő.
Szerintem jogosak az aggodalmai.
De az elmúlt napokban arra törekedtem,
hogy tényleg az érzéseire koncentráljak,
és egy kicsit háttérbe szorítottam magam.
Viszont lesz egy kis időnk külön,
így én is át tudom gondolni a dolgokat az én oldalamról nézve.
De vajon mi lesz ebből?
Mert ez egy nagy elköteleződés. Bírni fogja a nyomást?
Szia!
Más életszakaszban vagyunk. Nekem ott vannak a fiaim.
Hogyan fog ez működni? Rengeteg a kérdőjel.
Hazudnék, ha azt mondanám, hogy nem vagyok egy kicsit ideges.
AZ ELKÖTELEZŐDÉSI CEREMÓNIA NAPJA
Ma van az elköteleződési ceremónia.
Én magabiztos vagyok, de fogalmam sincs, ő hogy van.
Hogy a gondolatai vagy a gyerekei miatti stressz hatással lesznek-e rá.
Mellette állok, és számíthat rám,
a családom pedig támogatja a kapcsolatunkat,
de aggódom, hogy Theresa nem hisz benne
a sok befolyásoló tényező miatt, amikre nincs ráhatásom.
Elkötelezett vagyok Theresa iránt.
Remélem, készen áll arra, hogy megtegye velem ezt a lépést.
A John iránti érzéseim napról napra erősebbek.
Bevallom, kezdek beleszeretni.
Szinte túl szép, hogy igaz legyen,
de egy kis részem még mindig kételkedik.
Óriási köztünk a korkülönbség. És igen, félek.
Ma dönthetek úgy, hogy kiszállok,
de akkor nagyon sok mindennek intenék búcsút.
Tudom, hogy megbánnám, ha John nem lenne az életem része,
de azt nem tudom, hogy ez nem lesz-e túl sok.
Vajon válasszuk a könnyebb utat,
menjünk a magunk útjára, és térjünk vissza a megszokott életünkhöz?
Nem tudom, hogy készen állok-e erre.
Oké.
Az elején sok nehézségen mentünk keresztül, amiért hálás vagyok.
Egymás támaszai voltunk, és ez jelent valamit.
Soha senkinek nem lehettem még a támasza, nem voltam hozzá ott fejben.
Nem voltam arra fogékony, hogy úgy támogassak valakit,
ahogy veled tettem.
Szerencsésnek érzem magam, hogy ez a te esetedben sikerült.
Én hiszek kettőnkben.
Hiszek abban, amit felépítettünk. Tudom, hogy mi van köztünk, érzem.
Hogy azonnal megnyugszom, ha meglátlak.
Hogy tudunk nevetni
a legkomolyabb pillanatokban, a legintimebb pillanatokban.
Izgatottan várom…
a következő lépést,
a korkülönbséggel pedig meg fogunk birkózni.
El kell hinned, hogy a kor csak egy szám,
de higgy bennem is,
hogy mindennap ott leszek, és teszek a kapcsolatunkért.
Amikor nekivágtam ennek a kalandnak,
hogy megtaláljam azt, akivel megoszthatom az életemet,
azt mondtam magamnak, hogy készen állok.
Amikor megismertelek,
elragadott a mosolyod, az energiád és a határozottságod.
Megnevettettél.
És veled
úgy éreztem magam, mint korábban soha.
De ki tudja, miért, valami még mindig visszatartott.
Amikor találkoztál a gyerekeimmel, és nem mondtam el nekik a korodat,
nem azért volt, mert szégyelltem magam, hanem azért, mert féltem.
Féltem, hogy ha kimondom, valósággá válik.
Féltem a külvilág reakcióitól,
mert tudom, hogy a világ igazságtalan,
és van egy kettős mérce a fiatalabb férfiakkal randizó nőkkel szemben.
Ez pedig elgondolkodtatott,
hogy talán jobb lenne ennek véget vetni, mielőtt túl nehézzé válna…
és
túl valóságossá.
Ez most komoly?
Ez túl sok nekem.
És nagyon ijesztő.
Ha teljesen…
megnyílok
előtted
és a világ előtt,
azzal életem legnagyobb kockázatát vállalnám.
Erre nem számítottam.
Ez teljesen szembemegy az eddigi érzéseinkkel.
Csodás pillanatokat éltünk meg együtt.
Te pedig nagyon türelmes és igazán megértő voltál.
De aggódom, hogy ez túl sok lesz nekem.
Nem akarsz harcolni?
Én igenis harcos típus vagyok.
De egyúttal próbálom védeni magamat, és védeni téged is.
Nem tudom, mit mondjak.
A gyerekeim írtak neked egy levelet, amit szeretnék felolvasni.
Szóval…
„Kedves John, szuper volt megismerni, és jól mutattatok együtt anyával.
Olyan boldognak tűnt,
és rég nem láttuk ilyennek.”
Egy pillanat!
„Nem tudjuk pontosan, mekkora a korkülönbség,
de ez nem is lényeges, miután láttunk titeket együtt.
Csak azt akarjuk, hogy boldog legyen.
És te egyértelműen azzá teszed.
Ezért mi támogatjuk a kapcsolatotokat, és izgatottan várjuk, mit hoz a jövő.
Szeretettel: Lauren, Richard és Michael.”
Tudnom kell, hogy hiszel-e ebben. Hogy készen állsz-e erre a kihívásra.
Hogy hiszel és bízol-e a gyerekeidben, akik támogatnak téged.
Szeretném, hogy amikor reggelente felébredsz,
lásd azt, higgy és bízz abban…
hogy a gyerekeid támogatnak ebben.
És bármi is jön ezután,
meg tudunk küzdeni vele,
de ez csak rajtad múlik.
Végig ezt mondtam. A te döntésed,
hogy hiszel-e benne.
Sokkal magabiztosabb és boldogabb lettem attól,
hogy ezt írták neked.
Fogalmam sem volt, mi áll benne.
És nem akarok ennek véget vetni.
Sőt, valamit inkább el szeretnék kezdeni veled.
És nem tudom, pontosan mi lesz az, vagy hogy fog kinézni,
de szerintem együtt sikeresen megbirkózunk vele.
És ha képes vagy támogatni engem,
és elviselni az őrült szorongásomat…
akkor ebből ki tudunk hozni valami nagyon különlegeset.
Én is így gondolom.
És egyszer talán képes leszek
ezt hangosan kikiáltani a hegy tetejéről.
De itt és most
megígérem neked, és elkötelezem magam arra,
hogy ezt a kapcsolatot tovább folytatva valami igazit hozzunk létre,
valami igazán nagyszerűt.
Elfogadom.
Nagyon szellemes.
Izgatottan várom a jövőt.
Hálás vagyok a közös pillanatokért,
és még jobban beléd akarok szeretni.
Ahogy én is.
Szeretlek.
- Én is téged. - Túlságosan szeretlek, hogy elengedjelek.
- Jó, mert nem is kell. - Jó válasz.
Egy kicsit ideges vagyok.
Bízom Derrickben, és bízom a kapcsolatunkban.
De a saját jövőm miatt továbbra is aggódom.
Hiszen 23 éves vagyok.
Sosem képzeltem, hogy elköltözöm az ország másik felébe
egy olyan férfi miatt, akinek gyerekei vannak.
És ez az aggodalom abból származik,
hogy nem voltam még ilyen kapcsolatban, vagy olyannal, akinek gyerekei vannak.
Ez egy nagy döntés.
Lényegében vagy Derrick nélkül távozom,
és visszatérek a seattle-i életemhez, vagy Derrickkel együtt távozom,
és valami egészen mást kapok, mint amit valaha is elképzeltem.
Nagy dilemmában vagyok. Tegyek kockára
és hagyjak hátra mindent egy férfiért és egy kapcsolatért?
Vagy hozzam meg a nehéz döntést, és vessek véget neki?
Soha az életben nem gondoltam volna, hogy ha belevágok ebbe a kalandba,
egy ilyen igazi, őszinte és hiteles kapcsolatot találok.
Úgy érzem, mintha megnősülnék. Nagyon sok múlik ezen.
Az egész életét érintő változást kell átgondolnia.
Az utolsó beszélgetésünkkor egyértelműen kételyek gyötörték,
és ideges volt.
Fél, hogy fel kell adnia az életét, és akár karriert is kell váltania.
Tudom, ez jó sok.
Próbálok együttérző és megértő lenni ezzel kapcsolatban,
de jó lenne, ha Dallasba jönne, bár azt nem tudom,
a kapcsolatunk elég erős-e most, hogy ekkora változást bevállaljon.
Szia!
- Csodásan nézel ki. - Köszi!
Az első naptól kezdve valami megmagyarázhatatlan okból
hihetetlenül jól éreztem magam veled.
Nyugodtság és béke öntött el csupán egy gyors beszélgetéstől.
Esküszöm, legbelül abban a pillanatban tudtam,
hogy nem akarok más nőknél próbálkozni ott az üdülőben.
Aztán folytatódott a történetünk, összeköltöztünk.
És igen, megjelent egy kis idegesség.
Nem egyszerű összeköltözni azzal, akit csak most ismertünk meg,
viszont végig azt gondoltam, hogy szuper lesz, de tévedtem.
Mert igazából messze felülmúlta minden elképzelésemet.
Számomra az egész kaland, a nevetések, a közös percek,
a kihívások és a nehéz témák ugyanolyan fontosak voltak.
Úgy érzem, minden pillanatban fejlődtünk az utunk során.
Az első naptól kezdve tudtam, hogy különleges vagy.
A húszévnyi korkülönbség ellenére
a legnagyobb ajándék, hogy megismerhettelek.
Mindig is gondolkodtam és álmodoztam arról,
milyen férfi mellett kötök ki,
de te sokkal jobb vagy
bárkinél,
akit el tudtam volna képzelni.
És most nem tudok elképzelni
egy jövőt, aminek nem vagy része.
Az első randinktól kezdve bíztam benned.
De miután összeköltöztünk,
biztossá vált, hogy te vagy az egyik legjobb ember, akivel valaha találkoztam.
Megtisztelő átélni veled ezt a kalandot.
És minél jobban megismerlek,
annál inkább látom, hogy milyen nagyszerű férfi vagy.
Derrick, te egy hihetetlen ember vagy.
Néha túl szépnek tűnik, hogy igaz legyen,
pedig tényleg így van.
És a legszerencsésebb lánynak érzem magam az egész világon, amiért rád találtam itt.
Sok ember az egész életét azzal tölti, hogy keresi azt, amit mi itt találtunk.
Ha nélküled megyek el innen,
talán életem végéig bánni fogom.
De ha együtt maradunk,
az életem sokkal másképp alakulna,
mint valaha gondoltam volna.
Az egész seattle-i életemet feláldoznám.
A barátaimat, a támaszaimat,
és mindent, amit az elmúlt négy évben felépítettem.
Ma
viszont
félreteszem a kétségeimet, és a szívemre hallgatok.
Ezért
száz százalékban elköteleződöm amellett, hogy Dallasba költözzek…
és megkezdjem a közös utunkat
a műsoron kívül is.
Ez nagyon megható volt.
De ígérem, mindig mindent beleadok.
Mindig próbálkozni fogok.
Mindig megvédelek,
és mindig megvédem a szívedet. Pfeifer, őszintén szeretlek.
Ez pedig az én ajándékom neked.
Ez az otthonunk kulcsa, ami eddig csak az én otthonom volt.
Köszönöm!
- Ez nagyon sokat jelent nekem. - Nincs mit.
Nem akarom, hogy egyedül légy, és külön élj Dallasban.
Az én otthonom a közös otthonunk.
Én vagyok a legszerencsésebb a világon.
Végig így éreztem.
Ezt én is elmondhatom.
Azért jöttem, hogy kitárjam a szívem,
és találjak valakit, akivel le akarom élni az életem.
Ha a jövőmre gondolok,
egy boldog házasságot látok egy csodálatos pasival.
És a hullámvölgyek ellenére Christ alkalmasnak találom erre.
Reménytelenül romantikus vagyok.
Szeretném, ha ez működne Chrisszel. Érzünk valamit egymás iránt.
Végre alakulnak köztünk a dolgok, de ez egy nagy lépés.
Mert én 41 éves vagyok, ő meg 26.
Tényleg készen áll?
Nem igazán tudom.
De nem adhatom fel a reményt.
Nyugtalan vagyok.
Egyértelműen szeretjük egymást.
Mögöttünk van egy komoly érzelmi hullámvasút.
Ha nem szeretnénk egymást, már nem lennénk itt.
A kérdés az volt, és még az is: szerelmesek vagyunk-e?
Leah-val nagyon erős kötődés alakult ki köztünk, fontos nekem.
Szeretném magam mögött hagyni a problémákat, és előrelépni.
Ugyanakkor próbálom kitalálni, készen állok-e erre, vagy sem.
Mert ez a döntés hatással lesz a jövőmre.
Logika, érzelmek, az eszem, az ösztönöm, melyiknek higgyek?
És rengeteg külső és belső hang is van, amelyek megmondják, mit kellene tennünk.
Próbálom figyelmen kívül hagyni, mi az elvárt a társadalom szerint,
és az igaz hangra hallgatni, a szívemére, amely megmondja, mi a helyes.
- Jól nézel ki. - Szia! Köszönöm!
Csodálatosan festesz.
A műsor előtt fohászkodtam Istenhez, hogy küldje el nekem a nagy őt.
És szívből reméltem, hogy talán itt megtalálom.
Aztán megismertelek.
És az első beszélgetésünkből tudtam, hogy valami különleges van köztünk.
Az első csókunk pedig fantasztikus volt.
Lángra lobbantottál bennem valamit, amiről már lemondtam.
Tudom, hogy voltak hullámvölgyeink,
de részemről a jó pillanatok felülírják a rosszakat.
Arra ösztönöztél, hogy próbáljak jobbá válni.
És ezért hálás vagyok neked.
Köszönöm, hogy meghallgattál, megértettél, és mert bátorítottál, hogy legyek önmagam.
Köszönöm!
Az első naptól kezdve arról beszéltünk, hogy legyünk őszinték és nyitottak.
És a legfontosabb, amit szeretnék kiemelni,
hogy miattad sikerült ehhez tartani magam.
Ösztönöztél. Segítettél fejlődni. És remélem, ez fordítva is igaz.
Nem tudom eléggé megköszönni a közösen átélt perceket.
Igen, voltak hullámvölgyeink,
és kétségtelen, hogy voltak nehéz pillanatok,
de voltak gyönyörűek is.
Én pedig emlékezni akarok mindkettőre.
Úgy gondolom, továbbra is őszintének kell lennünk egymással.
Rengetegszer beszéltünk a korkülönbségről,
és talán ez nagyobb probléma volt, mint hittük.
De eljutottunk idáig.
És úgy vélem, olyan döntést hoztunk, ami kihat az életünkre és a családunkra.
Remélem, és imádkozom, hogy ez a jó döntés.
Azt hiszem, csak azt akartam, hogy lásd, amit én látok.
Meg akartam mutatni a világot. És még többet szeretnék látni veled.
Ki akarlak szakítani a komfortzónádból.
És szeretnélek ösztönözni, ahogy csak tudlak.
És szeretem, amikor te is ösztönzöl engem.
Elképzelem, ahogy együtt fejlődünk.
Tudom, hogy nem könnyű. Nem mindig a legjobb oldalunkat mutattuk.
Szeretném látni, milyen,
amikor mindketten azt mutatjuk, és hogyan lehetünk a legjobbak együtt.
Szeretném elkötelezni magam neked.
Elnézést!
Szóval…
Hű!
Beszéltünk arról, miben különbözünk, és az első napon tisztáztuk,
hogy mit várunk el a társunktól.
Mindketten családot akarunk, és megállapodni.
De lehet, hogy más ütemben akarjuk.
Szerintem a korkülönbség felesleges nyomást gyakorolt mindkettőnkre,
és olyan helyzetet teremtett, amiben…
életemben először úgy éreztem, nehezen tudok önmagam lenni.
Ezért végül arra jutottam, ez a kapcsolat számomra nem megfelelő.
És nem tudok folytatni olyasmit, amit nem érzek teljesen helyesnek.
Ez nem lenne fair veled és a családjainkkal szemben.
Ezért úgy döntök, hogy itt lezárom ezt a kapcsolatot.
Esküszöm, hogy minden közös percet és élményt nagy becsben fogok tartani.
És remélem, ez nem a barátságunk végét jelenti, amelyet igazán értékesnek tartok.
- Őszintén köszönöm! - Szívesen.
Kívül-belül csodálatos ember vagy.
Megölelhetek?
Jó volt megismerni.
Chris nem igazán akart velem lenni. Ha valaki kedvel, és veled akar lenni,
akkor veled lesz, és küzd érted.
Ezért akartam esélyt adni kettőnknek, hátha működhet köztünk.
Ő viszont nem akart.
Szerettem volna, ha engem választ, de nem fogok könyörögni.
Fiúból sem tudok férfit faragni.
Reméltem, hogy itt rátalálok a szerelmemre, de nem sikerült.
Összességében megismertem önmagamat.
És egy nagyon erős, intelligens, gyönyörű nő vagyok.
A leendő társam pedig boldog lesz, hogy velem lehet.
Már alig várom.
Természetesen van bennem egy kis bizonytalanság.
Az elmúlt néhány napot gondolkodással töltöttem.
Meglehetősen félek,
hogy a korkülönbség túl sokat számít majd, vagy az, hogy hol tart épp az életünk,
az időzítés és a távolság.
Lehet, hogy az életszakaszaink között túl nagy a szakadék?
És hazudnék, ha azt mondanám,
hogy ezen nem gondolkodom el mindennap Libbyvel kapcsolatban.
Folyamatosan két oldal között őrlődöm, hogy vajon működni fog-e a kapcsolatunk.
Az egyik a korábbi tapasztalatokra és azokra a dolgokra támaszkodik,
amik nem működtek.
A másik oldalon pedig ott van a szívem.
Egy kicsit idegesen állok a ceremóniához.
Andrew-val végig biztosak voltunk egymásban.
Nem számítottam rá, hogy eljutok idáig,
a mai naphoz, aztán elkezdek kételkedni.
De az elmúlt pár napban előállt azzal,
hogy aggódik amiatt, mert kiszakít engem az életemből,
és a köztünk lévő távolság miatt.
Így egy kicsit én is pánikba estem.
Andrew kételyei miatt egyre több kérdés merül fel bennem.
Vajon igaza van? Működni fog ez a kapcsolat?
A kétkedése átragadt rám is.
És úgy érzem, ez az egész kezd eluralkodni rajtam.
Nem tudom, hogy mit érez.
És nem tudom, arra jutott-e, hogy a korkülönbség túl sok neki.
Nagyon is elképzelhető, hogy Andrew összetöri ma a szívemet.
Bámulatos.
- Gyönyörű vagy. - Köszi!
- Te pedig nagyon helyes. - Köszönöm!
Azzal a reménnyel jöttem ide,
hogy találok valamit,
de nem igazán hittem, hogy valami igazit találhatok.
Egy részem azon tűnődik,
működni fog-e ez a buborékon kívül is, amiben eddig éltünk.
Te 22 vagy. Én pedig 38.
Ez nagy különbség.
Az életed csak most kezdődik el.
Most próbálod kideríteni, ki vagy, mit szeretnél, és merre tartasz.
Nekem viszont ott van egy élet, amit már felépítettem.
A legnagyobb félelmem az, hogy megakadályozlak az álmaid elérésében,
még akkor is, ha te szerepelsz az enyémben.
Igen, értem, mire gondolsz.
És nyilván ezen én is gondolkodtam.
Tudod, hogy néha nehezemre esik
szavakkal kifejezni az érzéseimet.
Ezért néha jobb és könnyebb is, ha kiírom magamból.
Így írtam neked valamit.
„A legjobbat remélve vágtam
ebbe a kalandba, de nem hittem, hogy megismerek egy olyasvalakit, mint te.
Minden megvan benned, amit egy pasitól várok,
ami iszonyú ritka, mert ez néhány őrült dolgot is jelent,
például Taylor Swift-dalok éneklése velem vagy a lélekerősítés.
Ösztönöztél, hogy olyan módon nyíljak meg, ahogy még sohasem,
és előhoztad egy olyan énemet, amit kevesen ismernek.
Imádom azt, ahogy szeretettel beszélsz a lányaidról,
és ahogy minden téren véded őket, megmutatja, milyen jó apa vagy.
Az apaként szerzett tapasztalataid nagyban hozzájárultak a vonzerődhöz.
Tisztában vagyok vele, hogy ez komoly teher,
és nem veszem félvállról.
És tudom, hogy aggódsz a korkülönbség miatt,
amiatt, hogy 22 éves vagyok,
és hogy azt hiszed, megvan az esély arra,
hogy túl sokat vennél el az életemből.
Emiatt sokat gondolkodtam azon az utóbbi pár napban,
hogy mi az, amit igazán akarok.”
De úgy érzem, te csak hozzátennél az életemhez.
Nekem is volt időm gondolkodni.
És az az igazság…
hogy bármekkora kételyt is ébreszt bennem a korkülönbség,
a távolság, az időzítés,
az érzéseimben nem kételkedem, amikor veled vagyok.
Rögtön az elején azt kérdezted tőlem,
gondoltam-e arra,
hogy szerelembe tudnék-e esni, mielőtt véget ér ez az egész.
És emlékszem, azt válaszoltam…
valaki lehet, hogy igen.
De nem hittem, hogy én lennék az a valaki.
Tévedtem.
Nekem sikerült.
És beléd szerettem.
Megnyitottál bennem dolgokat,
amikről azt hittem, örökre bezárultak.
Régóta vágytam valami ilyesmire.
Nagyon régóta.
És úgy érzem, végre eljött az én időm.
Mintha ez tényleg az én,
romkomba illő happy endem lenne.
- Tudom, nagyon giccses. - Nem, imádom.
Sokat gondolkodtam azon,
mi fog történni ezután.
És nem tudom,
a generációd hogyan hívja ezt manapság…
Kemény indítás.
Puha indítás.
Tuti valami sokkal menőbb kifejezést használtok rá, mint amit én fogok mondani.
De nagyon szeretném, ha mostantól a barátnőm lennél.
- Szeretnél egy kemény indítást velem? - Igen, szeretnék.
Válaszolnod kell, mielőtt folytatom.
Jó.
El akarok köteleződni melletted, és veled lenni a műsor után is,
mert én is szeretlek.
Csókolj meg!
Te jó ég!
Rendben.
De van még valami.
A lányaim.
Ők a legfontosabbak nekem.
Veled biztonságban érzem magam.
És biztonsággal nyitom meg újra az életemnek ezt a részét.
És nagyon szeretném,
ha eljönnél Baltimore-ba, hogy megismerd a lányaimat,
mert tényleg úgy érzem, hogy örökre a jövőm része leszel.
Ez nagyon sokat jelent számomra.
Nagyon kedves szavak.
Azt hiszem, pontosan tudom, mennyire fontosak neked a lányaid.
És szeretném, ha tudnád,
ez nekem is ugyanolyan fontos dolog.
Ha pedig úgy döntesz, megosztod velem az életednek azt a részét,
akkor boldogan fogadnám el.
Nagyon szeretlek.
Én is nagyon szeretlek.
Elégedett vagyok az életemmel. Hamarosan 50 éves leszek.
Sosem éreztem magam ilyen jól a testemben,
anyagilag, lelkileg, mindenhogy.
Már csak egy dolog hiányzik: a szerelem.
Azt hittem, nem leszek többé szerelmes,
de Logan mellett túlcsordul a szívem, és reményt ad nekem,
és miatta úgy érzem, hogy élek.
Logannel sok hullámvölgyön vagyunk túl.
Végre jól mennek köztünk a dolgok,
de egy nagy kérdés még nyitott: készen áll-e elköteleződni?
Vajon tesz-e egy lépést előre, és elköteleződik,
vagy visszatér Dallasba a bulihuligán életmódjához,
én pedig visszamegyek Ohióba, és újrakezdem nulláról?
Ha egyedül kellene hazamennem, attól teljesen összetörnék.
Nem szeretném, ha véget érne.
Kétségtelenül beleszerettem Vanessába.
Úgy érzem, hogy egy hullámhosszon vagyunk.
Úgy érzem, valami olyasmit találtam, amiről nem hittem volna, hogy megtalálom.
Úgy szeret engem, ahogy még soha nem szerettek.
Durva, hogy 20 évvel idősebb nálam,
de a kortól függetlenül nem tudom, fogok-e Vanessához hasonló nőt találni.
Az elköteleződési ceremónia előtt
az a kérdés foglalkoztat, meg tudom-e adni neki, amit igazán akar.
Megvan rá az esély,
hogy a hegyen meglátom a nőt, akibe beleszerettem,
és minden tökéletes lesz.
De van rá esély, hogy nem leszek képes megfelelni ezeknek az elvárásoknak.
Megvan az esély arra, hogy egymás nélkül távozunk.
Szia!
- Szia! - Nagyon csinos vagy.
- Jó újra látni. - Nagyon izgulok.
- Elhiszem. - Bizony.
Megfoghatom a kezed? Segít, ha izgulok.
Logan, amikor megismertelek, egy igazi úriember voltál.
Fantasztikusat beszélgettünk.
Aztán a randinkon azt mondtad, aggódsz, mit szólnak, ha egy idősebb nővel látnak.
Én meg nem értettem, mi ütött beléd. Nem tudtam rájönni.
Úgy voltam vele, hogy hagyjuk a fenébe.
Aztán tettél pár olyan dolgot, ami nagyon sokat számított nekem.
Bocsánatot kértél, és felelősséget vállaltál a tetteidért.
És ez sokat jelentett nekem, ezért úgy döntöttem, adok egy esélyt.
Igen.
Úgy érzem,
melletted jobban megnyíltam, mint bárki más mellett egész életemben.
Veled biztonságban érzem magam, és ez nagyon fontos nekem.
Nagyon szomorú időszakom volt, mielőtt idejöttem.
Közel egy éve, hogy elvesztettem az édesanyámat.
Te pedig visszahoztad a boldogságot az életembe.
- És örülök, hogy itt vagy. - Örülök, hogy itt lehetek.
Igen, a közös utunk minden volt, csak nem zökkenőmentes.
A viharok ellenére kialakult köztünk egy kötelék.
És végig ösztönöztél, kemény kérdéseket tettél fel.
Majd elgondolkodtam azon, vajon készen állok-e elköteleződni,
készen állok-e valami komolyra, vagy ez csak egy múló románc?
Értem.
De az igazság az, hogy melletted jobb emberré váltam.
És ez az egész, amit együtt átéltünk, minden képzeletemet felülmúlta.
Boldog vagyok, hogy a nehézségek dacára
békére és szerelemre leltünk, és nincs több veszekedés.
És nem szeretnék visszatérni a régi életemhez nélküled.
Szóval szeretném, ha részese lennél az életemnek,
megismernéd a családomat, a barátaimat, és mellettem lennél.
És ahogy haladunk előre, remélem, te is ugyanezt megtennéd értem,
bemutatnád a barátaidat, a családodat,
és beengednél az életedbe, mert szeretném, ha az enyémnek része lennél.
Most jön az, hogy szakítasz velem?
A helyzet a következő.
A kapcsolatunk tele volt hullámvölgyekkel.
Az egész út elég kaotikus volt.
Ez…
Nem tudom, hogy ez káros vagy jó hatással volt-e ránk.
Ezért elkezdtem azon gondolkodni,
vajon hasznunkra válna-e ez a kapcsolat.
Az egyedül töltött idő
ráébresztett, hogy talán nem én vagyok a megfelelő férfi számodra.
Talán nem vagyok elég jó neked. Ezen őszintén elgondolkodtam.
Nagyon nehéz volt, és…
nem akarok olyat ígérni, amit nem tudok betartani.
Ezért…
visszakérem az ígéretgyűrűt.
Nem semmi kaland volt.
Mindig az első megérzésem a helyes.
És arra kéne hallgatnom, ha megismerek valakit.
Igen.
Talán csak próbáltam erőltetni azt, ami eleve hiábavaló volt.
És megint rosszul választottam.
Igen.
Viszont…
az egyedül töltött idő alatt arra is rájöttem,
hogy talán nem kell a tökéletes férfinak lennem.
Talán elég, ha csak az a pasi vagyok,
aki végig melletted áll a jó és rossz időszakokban.
Akivel meg lehet beszélni a dolgokat, akire lehet számítani.
Akire mindig tudsz támaszkodni, mint az anyukádra, mielőtt elment.
És azt hiszem, a veled töltött idő,
a remek társaságod,
az észrevehetetlen korkülönbség
arra késztetett,
hogy elköteleződjek.
Mi történik?
Mi ez?
- Nem akarom, hogy véget érjen a kaland. - Istenem, mi folyik itt?
És ez…
egy nem semmi menet volt a hullámvasúton.
Amiről nem szállok le egyhamar.
Iszonyúan szeretlek.
Szeretnék ígéretet tenni, és elköteleződni melletted.
Te mindent megérdemelsz.
Mi folyik itt?
És megérdemelsz egy igazi gyűrűt.
Ne csináld! Ne…
Ez tényleg megtörténik?
- Vanessa! - Hagyd abba!
Nem állok készen egyhamar leszállni.
Te jóisten! Mi történik?
Így hát…
folytatnád velem ezt az utat az életünk végéig?
Igen, folytatnám.
Istenem, remegek!
Most pedig…
- Egek! - Jöjjön a gyűrű!
Te jóisten!
- Ez gyönyörű! - Vágjunk bele!
Istenem! Kurvára szeretlek.
Te jó ég!
- Ez őrület. - Uramisten!
- Rúzsos lett a szád. - Igen, tudom.
Te jó ég, de remegek!
Jól behúztál a csőbe.
Beparáztam, amikor elkezdtél nekem esni.
Jaj, istenem!
A kor nem számít nekünk. Bár őrültségnek tűnhet
egy 20 évvel idősebb nőt eljegyezni,
de Vanessáról van szó.
Ő az, aki megváltoztatott.
Sosem éreztem olyat, mint amit mellette.
És végső soron ez az, amire vágytam.
Fejben végigjátszottam az összes lehetséges forgatókönyvet,
arra az egyre viszont nem gondoltam, hogy megtalálom életem szerelmét.
Nyitott hozzáállással jöttem ebbe a műsorba,
és elképesztően boldog vagyok, hogy ilyen vége lett.
Nem gondoltam volna, hogy ez a műsor teljesen megváltoztatja az életemet.
- Hogy hívnak? - Derrick.
- Pfeifer vagyok. - Szép a szemed.
Köszönöm! Neked is.
Ritkán talál az ember valakit, akivel így összeillik.
És nem számítottam rá, hogy így alakul, de hálás vagyok a végkifejlet miatt.
Nem adsz egy…
Pfeifer megtestesíti azt, akit kerestem.
Szerény, tele van szeretettel.
Ezek azok a tulajdonságok, amikre vágytam,
de nem tudtam, hogy megvannak-e valakiben.
Mindig úgy gondoltam, a kor csak egy szám.
És igen, ez a műsor bebizonyította, hogy ez tényleg így van.
Azért jöttem, hogy kipróbáljak valami totál szokatlant,
azaz különböző korú emberekkel találkozzak.
És ha valaki előtte azt mondja,
itt bele fogok zúgni egy 20 évvel fiatalabb pasiba,
azt totál őrültnek néztem volna.
Rómeó! Miért vagy te Rómeó?
Ezt nem fordítva kéne? Neked kéne idefent lenned.
De Logan és köztem valami különleges kapcsolat van.
Én pedig 49 éves vagyok.
Én 29-re tippeltem.
Miért Vanessa?
Bárkihez közel kerülhettem volna.
Tizenkilenc másik nő volt még ott, egyesek korban közelebb állók,
de kétlem, hogy mást úgy tudnék szeretni, ahogy Vanessát. Egészen kivételes nő.
Mi jön ezután?
- Szerintem az, hogy élvezzük az estét. - Ne már!
Azt hittem, az utolsó éveimet egyedül fogom tölteni.
Erre nemsokára 50 éves leszek, és szerelmes vagyok.
Többet kaptam ettől a műsortól, mint amire vágytam.
Megismertem valakit, akiről még csak álmodni se mertem.
Egy, hajrá!
Andrew az igazi énemet látja, nem pedig a koromat nézi.
Olyasmit lát bennem, amit mások nem vesznek észre.
Ő viszont felismeri, és értékeli. És ilyesmiben még sosem volt részem.
Élvezem, ami köztünk van, és hogy melletted ébredek fel.
Ilyen szépet ritkán fogok mondani neked.
Jó ég!
De minél jobban megismerlek, annál jobban kedvellek.
Tényleg úgy érzem, mintha ez egy romkom happy endje lenne,
amit ennél jobban nem is lehetett volna megírni.
Meggyőződésem, hogy a kor csak egy szám, mert sosem gondoltam volna,
hogy egy 27 éves pasival ennyire egy hullámhosszra tudok kerülni.
Megteszem.
Szeretem Theresát. és azt az érzést, amit kivált belőlem.
Jó.
Önmagamért van velem, szeret,
és elfogad 27 évesen, még ha a koromnál érettebb is vagyok.
Az számít, ami összeköt, nem a gyertyák a tortán.
- Fogjam meg a hátsód? - Aha.
A feliratot fordította: Rádóczki Attila