DEWEY VOITTI TRUMANIN
SOTA ON OHI! USA VOITTAA!
14. elokuuta 1945 Japani antautui liittoutuneille, -
ja toinen maailmansota oli vihdoin ohi.
Amerikkalaiset lähtivät kaduille juhlimaan.
Tuo henki tallennettiin ikoniseen kuvaan, -
jonka Alfred Eisenstaedt otti Lifea varten.
Merimies univormussaan suutelee intohimoisesti sairaanhoitajaa -
keskellä Times Squarea.
Siitä tuli amerikkalaisen ylpeyden ja voiton symboli.
Kuvat eivät kerro koko tarinaa.
VOITONPÄIVÄ! VOITTO!
Sota on ohi!
Me voitimme! -Me teimme sen.
Me todella teimme sen.
Voitto!
Ei. Näpit irti minusta!
Ei, sota on ohi.
Entä sitten? -Koko sota on ohi.
Irti minusta. -Me juhlimme.
Oletko joku pervo? -En, kaikki suutelevat.
Eivätkä suutele. Vain sinä. -En vain minä.
Pervo. Pervo paskiainen.
En ole pervo paskiainen. -Oletpas. Olen jonkun tyttö.
Hyvä on. -Hei, Johnny!
Johnny? Ei Johnnya.
Kyllä, Johnny. -Mitä helvettiä?
Tule tänne. Johnny. -Häiritseekö tuo hyypiö sinua, Agnes?
Kyllä. -Ei, Johnny.
Tämä pervo yritti suudella minua. -Yrititkö?
Kaikki suutelevat. -Ei.
Anteeksi. -Ei, Johnny.
Löitkö minua juuri? -Ei. En lyönyt.
Hän hyökkää merimiehen kimppuun. -Ei!
Hei. Kiusaatko Johnnya? -Voitonpäivänä?
Ei. En kiusaisi Johnnya. -Hän on varmaan natsi.
En ole natsi. -Pervo natsi.
Natsi? Ei. Johnny!
Hei. Ei. -Anna hänelle opetus.
Mitä? Ei. -Hoidelkaa hänet.
Ei!
Vuonna 1841 -
William Henry Harrisonista tuli Yhdysvaltain yhdeksäs presidentti.
Kylmästä ja ankarasta säästä huolimatta -
68-vuotias presidentti piti pisimmän virkaanastujaispuheen -
USA:n historiassa. Lähes kaksi tuntia ilman takkia.
Harrison sairastui pian, mikä oli valtava yllätys.
Ja lääkärin parannuskeinot, -
käärmeenmyrkky, laksatiivit, iilimadot, elohopea ja oopiumi, -
vain pahensivat presidentin oloa.
Kaikilla oli mielipide hänen parantamisestaan, -
mutta valitettavasti vähiten tietävä oli se, jota kuunneltiin.
Hei, rouva Harrison.
Hei, Lawrence. Mukava nähdä. -Mukava nähdä.
Herra presidentti, onnittelut. -Kiitos. Arvostan sitä.
Uutta piipputupakkaa. Mitä mieltä olet sen tuoksusta?
Ei minun makuuni. -En haista mitään.
Siinä on häivähdys kirsikkaa. Haistatko sen?
Ei. En haista kirsikkaa.
Etkö mitään? -Haistan lähinnä savua.
Saanko kysyä jotain? -Totta kai.
Montako intiaania tapoit? -Henkilökohtaisesti?
Puukotitko vai ammuitko heidät?
Joitakin taisin ampua, jotkut jäivät miekkani terän alle -
ja jotkut saatoin kyllästyttää puheillani.
Ymmärrän, miksi tulette niin hyvin toimeen. Tosi hauskaa.
Kaikella kunnioituksella, intiaani voisi kaataa sinut höyhenellä.
Et näytä vahvimmalta tyypiltä. -Kaikella kunnioituksella -
sinun pitäisi olla kunnioittavampi.
Totuus on, että vaikka en ole erityisen vikkelä, -
uskon pärjääväni siinä mielessä, etten kaadu helposti.
Siksi Tippecanoe. -Kanootti kaatuu, ei presidentti.
Sinulla ei ole takkia. On kylmä. Eikö sinulla ole kylmä?
On kaunis päivä. En tarvinnut takkia. -Niinkö? Olet presidentti.
Kuka vain voi pidellä sitä. Rouva Harrison voisi.
Ei, rouva Harrison ei pitele takkia.
Sinulla ei ole paljon kokemusta ensimmäisestä naisesta.
En ole varma, haluanko. Joku voisi pidellä takkia.
Alkaa olla aika viileä. Emme halua presidenttimme sanovan:
"On kylmä." -Puhun totta.
Voin aika hyvin. -En saisi viedä enempää aikaanne.
Hän on nyt presidentti. Kuin puhuisi lääkärille.
Pitää puhua ja jatkaa eteenpäin.
Onneksi olkoon. En malta odottaa työn aloittamista.
Kiitos paljon. Hauska nähdä.
Herra? Oletko kunnossa?
Olen. -Oletko varma? Mikä tuo yskä on?
Minulla on heinänuha tähän aikaan vuodesta.
Maaliskuussako? -Totta kai.
Puristit kättäni.
Ojensit kätesi minulle. -Et olisi saanut tarttua käteen.
En halunnut olla töykeä.
Minusta tuo on...
On töykeää ojentaa käsi, kun on vilustunut tai sairas.
Kuulut sisäpiiriini.
Kun ojensit kätesi, minun piti vastata ojentamalla käteni ja kätellä sinua.
Se on täysin välttämätöntä. Etkö ymmärrä?
Hyvä on. -Voi ei.
Selvä.
Onko kaikki hyvin?
Herra presidentti? -Oloni on hieman... heikko.
Kutsukaa lääkäri.
Lisää kuumia pyyhkeitä, hoitaja.
Tohtori, miten hän voi? -Presidentin kuume ei näytä laskevan.
Teetkö kaiken voitavasi? -Totta kai. Suoneniskua, oopiumia.
Aloitamme iilimadoista.
Onko niitä tarpeeksi? -On.
Olemme optimistisia iilimatojen suhteen. -Kiitos.
Hei. Mitä kuuluu?
Kultaseni. -Martha.
Hei, tohtori. Miten hän voi? -Presidentti ei voi hyvin.
Olin virkaanastujaisissa. -Niin.
Hänellä ei ollut takkia. -Oli niin kylmä.
Hullua. Kymmenen eri ihmistä voi pidellä takkia.
Vaimo olisi voinut pidellä sitä. -Hän sanoi, ettei pitele.
Hän on liian pöyhkeä sellaiseen. -Kuka tahansa olisi tuonut takin.
Ota aina takki. Parempi se kuin ei mitään.
Mitä haittaa siitä on? -Ei mitään.
Oli omahyväistä olla käyttämättä sitä takkia.
Hän leveili. Kättelin häntä.
Pelkään, että minulla on sama kuin hänellä. Kurkkuani kutittaa.
Voisit puhua lääkärillesi. -Olen lääkärin vieressä.
Mutta hoidan presidenttiä. -Tiedän. Tajuan kyllä.
Sinä hoidat. Niin pitääkin. En halua keskeyttää hoitoja.
Nopea kurkistus. -En katso suuhusi.
Katso. -En katso.
Ajattelen yhtä potilasta. Tämän maan johtajaa.
Et hoida häntä juuri nyt. Hän nukkuu, ja sinä olet täällä.
Valmistelen iilimatoja ja kuuntelen hänen hengitystään.
Tarkkailen oopiumin vaikutuksia.
Hoidan häntä. -Anna puolikasta hoitoa.
Ei sellaista olekaan. Et ole hoitanut ketään.
Serkkuni oli sairas, ja toin hänelle muffineja.
En aio katsoa. En katso. Katson sinua silmiin.
Jos katsot silmiin, -
katso kahdeksan senttiä alemmas, niin näet suun.
Se on erilainen katse. -Katso.
Vastaus on ei. Jos suot anteeksi, minun pitää huolehtia presidentistä.
Ymmärrän huolenpitosi. Mitä hän tekee?
Hoitaa myös. -Minäkin hoidan.
Tarvitseeko hän samanaikaista hoitoa? Kyllä, me kaksi hoidamme häntä.
Anna kun kysyn jotain. Olitko salaa iloinen, kun kuulit hänen olevan sairas?
En. Menin kirkkoon ja itkin. -Älä viitsi.
Jos päätyisin samaan tilaan muutamassa päivässä, miltä se tuntuisi?
Olisitko presidentti? -En.
Kaupunki on täynnä sairaita ihmisiä. Se on kuvottavaa.
Jos tulisin toimistoosi, paljonko veloittaisit?
Toimistoni on Valkoisessa talossa. Se on mahdotonta.
Miksen voi tavata sinua täällä? -Olen täällä vain ajanvarauksella.
Otan vastaan varauksia vain presidentiltä.
Eli et tee mitään koko päivänä. -Jos en tee mitään, olen tehnyt työni.
Olet pummi, joka asuu Valkoisessa talossa. -En ole pummi.
Ennakoimme ongelmia -
ja estämme terveysuhkia ennen kuin ne tapahtuvat.
Mikset tuonut hänelle takkia? -Lawrence, ole kiltti.
Kiitos avusta, tohtori. -Tämä ei haittaa minua.
Niinkö? Hyvä on. -Se ei haittaa minua yhtään.
Voi, kultaseni.
Vähän etikkaa...
Anteeksi. Anteeksi, että häiritsen.
Olin virkaanastujaisissa ja kättelin häntä.
Näet, miten sairas hän on.
Kuinka pian minun pitää pestä käteni saippualla ja vedellä?
Sinulla on kymmenen sekuntia. -Kymmenen sekuntia?
Siinäkö kaikki? Se on hullua. Voit kätellä jotakuta vain vessassa.
Pitää kantaa vettä ja saippuaa, ettei sairastu.
Ei ruokaa tähän aikaan. -Mitä? Miksi?
Ruokit flunssan, mutta näännytät kuumeen.
Olen eri mieltä. Näännytät flunssan ja ruokit kuumeen.
Ei, ymmärsit väärin. Oletko lääkäri?
En, mutta äidilläni oli tapana sanoa: "Näännytä flunssa, ruoki kuumetta."
Itse asiassa, kun minulla oli tulirokko, äitini ruokki minua jatkuvasti.
Lihoin seitsemän kiloa, mutta paranin viikossa.
Oliko äitisi lääkäri? -Ei, hän kasvatti snautsereita.
Hän oli hyvin kokenut. -Onko hän yhä elossa?
Ei, hän kuoli tulirokkoon, koska ruokaa ei ollut jäljellä.
Näännytä kuume, ruoki flunssa, niin vanhenet varmasti.
Ei, näännytä flunssa, ruoki kuume, elä satavuotiaaksi, takaan sen.
Saatat olla oikeassa.
Ei. -Ruoki kuumetta.
Sairaanhoitajakoulussa ruokimme molempia. -Sekin on väärin.
Ruoki flunssaa, näännytä... -Säästä voimiasi.
Joka tapauksessa, kun näkee nälkää, kuolee. Ruoki kuumetta.
Luojan tähden. Ruoki häntä.
Ruoki kuumetta. -Jäikö kakkua?
Ruoki hänet. -En sanonut, ettei hän saa syödä.
Laita hänelle lautanen. -Selvä.
Oletko valmis? Perunamuusia.
Hyvä. -Olisi pitänyt laittaa takki.
Ensi kerralla. -Ensi kerralla.
Hän on kuollut. -Kultaseni, ei!
Ei! -Mitä tämä on?
Miksi kaikkialla on ruokaa? -Presidentti söi jotain.
Etkö tiedä lääketieteen ensimmäistä sääntöä? Ruoki flunssaa, näännytä kuume.
Minähän sanoin. -Älä järjestä juhlia.
Hänen suolistonsa oli räjähtämäisillään, ja ruokitte hänet?
Ihmiset sekoittavat...
Tämä on pöyristyttävää. Kuka on vastuussa?
Syömään! Pihvi Lundy'sista, herra presidentti!
Vuoden 1846 lopulla Kaliforniaan matkaavat uudisraivaajat -
George Donnerin johdolla jäivät jumiin vuorille -
varhaisen rankan lumisateen takia.
Pelastajat yrittivät päästä heidän luokseen, -
mutta ensimmäinen apujoukko saapui -
vasta lähes neljä kuukautta sen jälkeen, kun vankkurikaravaani jäi jumiin.
Ruoan loppuessa ryhmä turvautui äärimmäisiin keinoihin selviytyäkseen.
Äärimmäisellä tarkoitan kannibalismia.
Kannibalismilla tarkoitan, että he söivät toisiaan.
Se oli kauhea tragedia menehtyneille.
Ja eloonjääneille se oli vaikea selittää.
Hyvä luoja.
Donnerin joukko!
He ovat täällä! -Donnerin joukko!
Löysimme teidät! -Siinä he ovat.
Hei. -Lumi suli viimein solassa, -
joten pääsimme luoksenne.
Onneksi olette elossa. -Onneksi löysimme teidät.
Niin. Katsokaa tätä. -Hei, kaikki.
Miten huomaavaista.
Pelastus, vai mitä? -Partio.
Se on pelastuspartio.
Haluaisin olla osa pelastuspartiota jonain päivänä.
Ihmiset olisivat kiitollisuudenvelassa loppuelämänsä, koska pelastin heidät.
Irrota piikki leijonasta. -Älä odota sitä minulta.
Näytätte voivan hyvin.
Niin. Olemme... -Kaikki on hyvin.
Kaikki hyvin. Olemme elossa. -Niin.
Olosuhteet huomioon ottaen pärjäämme hyvin.
Olosuhteet huomioon ottaen. Selviämme täällä.
Näytätte yhtä terveiltä kuin lähtiessänne Salt Lake Citystä.
Tiedätkö... -Sepä mukavaa.
Näytätte upeilta. -Mukava kohteliaisuus.
Kiitos paljon. Suloista.
Missä kaikki ovat?
Ketä tarkoitat? -No...
Hyvä kysymys. -Ei hassumpi kysymys.
Se on hyvä kysymys. -Niin on.
Missä kaikki ovat? -Se on kysymys.
Meillä on vastaus. -Niin on.
Se on yksinkertaista. -He eivät ole täällä.
Ei. He eivät ole täällä. -He eivät ole täällä.
Näen sen. -Olemme täällä.
He eivät ole. -Missä he ovat?
Niin.
No... -Totta puhuen...
Totta puhuen he lähtivät.
Keskellä talvea? Sola on lumen peitossa.
Rukoilin, etteivät he lähtisi, mutta he jättivät meidät oman onnemme nojaan.
Ettekö kääntyneet toisianne vastaan? -Emme. Pidimme yhtä.
Eikä kukaan kuollut.
Ei. Kukaan ei kuollut. -He eivät kuolleet täällä.
Luoja, ei. Kukaan ei edes sairastunut. Kukaan ei kuollut.
-Kukaan ei kuollut tuolla.
Eikä kukaan kuollut tuolla. -Ei kukaan.
Kukaan ei kuollut siellä, luojan kiitos.
Jos saan kysyä, miten selvisitte ilman muonaa?
Niin.
Tämä tyyppi. -Juuri kun luulee, että se on ohi...
Hän on hullu. -... hänellä on toinen kysymys.
Onko se parempi kysymys kuin ensimmäinen? -Hän päihitti ensimmäisen.
Se tuntuu ilmiselvältä kysymykseltä. -Se ei tee siitä vähemmän mahtavaa.
Tietäen, miten uskomaton kysymys se oli, olkoon se viimeinen.
Mutta mikä on vastaus? Miten selvisitte?
Se on paras kysymys. -Mutta viimeinen, koska se on niin hyvä.
Ja se on helppo.
Minusta on liian tuskallista mennä yksityiskohtiin.
Tämä tyyppi oli neljä päivää teltassa eikä tullut ulos.
Kamalaa. -Jacob, mitä?
Se oli vaikeaa. Hän on kunnossa. -Miten sitten selvisitte?
Menen takaisin telttaan. -Ei!
Minun on pakko. -Ei!
En kuulu... Hyvä on.
Ryhdistäydy. -Anteeksi, että ärsytän.
Lakkaa kyselemästä! Se on liikaa.
Tunteet ovat varmasti pinnassa. -Kyllä.
En pääse sen yli, miten hyvältä näytätte.
Todella ystävällistä. -Kiitos vielä. Olet kovin ystävällinen.
Mikä täällä haisee? -Pata on valmista.
Eikä ole. Ei.
Ei pataa. Heitä pata pois. -Mitä?
Benjamin Donner. -Mitä nyt?
Pelastuspartio.
Hei. -Benjamin Donner, näytät hyvinvoivalta.
Joo, voin hyvin. -Näytät oikein hyvältä. Todella hyvältä.
Raitis ilma saa kenet tahansa... Tiedätkö, mistä pidän? Metsätöistä.
Rakastan metsätöitä. -Mikä metsuri hän onkaan.
Mahtavaa liikuntaa.
Siinäkö kaikki? -Ja liiallista masturbointia.
Kyllä vain. Aivan liikaa.
Hän laittaa narun telttaan. Tiedämme.
Se on merkki. -Metsuri on väsynyt.
Metsuri on "lepäämässä".
Mitä padassa on?
-Mitä padassa on?
Ai padassa. -Tämä tyyppi.
Tämäkin on uskomaton kysymys.
Se on ikoninen. -Miten teet sen?
Mikä se kysymys oli? Mitä padassa on?
Karhu.
Olette siis selvinneet koko talven yhdellä karhulla?
Mutta se karhu oli syönyt sian, joten se oli kuin kaksi ateriaa.
Ja pilkkimällä. -Kyllä.
Niin. -Luojan kiitos.
Missä vavat ovat? -Ei vapoja.
Miten se toimii? -Nappaan ne käsin.
En tarvitse vapoja. -Käsinkö?
Rikon jään, roikotan matoa, työnnän sen pinnan alle ja heilutan sitä.
Kala tulee ja nappaa sen. -Maa on jäässä.
Mistä saat matoja? -No...
Se on hauskaa. -Olen metsuri. Kaadan puita.
Puissa on matoja.
Puumatoja. -Puumatoja.
Ne kalat rakastavat puumatoja. Ne eivät saa tarpeekseen. Se on herkkua.
Otit siis matoja puusta ja pilkit käsin puumadoilla?
Hyvä yhteenveto.
Tuo on Stantonien vaunu. Ovatko he täällä?
Niin. Missä he ovat?
Stantonit. -Stantonit.
Se on tarina. -Stantonit.
Meidän ei pitänyt mainita heitä enää koskaan.
Ette halua kuulla sitä. -Eliza, kerro sinä.
Benjamin, sinä muistat sen. Tiedän, että muistat.
Muistin ennen. Unohdin sen. Kerroin tarinan sinulle yksityiskohtaisesti.
Uskon, että sen nähnyt henkilö saa kertoa sen.
George, kertoisitko, mitä näit sinä päivänä?
Tiedän, että tämä on vaikeaa. -Kaikessa rauhassa.
No, iso lintu syöksyi alas ja nappasi pikku-Isaiahin.
Seitsemänvuotiaan, ja alkoi lentää pois.
Sitten Melanie näki sen. Hän tarrasi Isaiahiin.
Charlie-parka. -Charlie.
Charlie tarttui Melanieen.
Sitten 10-vuotias Isaiah tarttui Melanieen, ja lintu lensi pois.
Hetkinen.
Onko Isaiaheja kaksi? -Kaksi Isaiahia.
Tärkeintä on, että molemmat Isaiahit katosivat linnun kanssa.
Jos sitä haluaa edes kutsua linnuksi. Se oli kuin esihistoriallinen eläin.
Olen melko varma, että se oli dinosaurus.
Satuitko näkemään jättilintua, jolla oli mukanaan nelihenkinen perhe taivaalla?
Haluan tietää, mitä tapahtui Stantoneille, -
Tylereille ja Eddyille! Mitä hittoa on tekeillä?
Kerroimme, mitä on tekeillä.
Miksi? Mitä tarkoitat? Luuletko, että söimme heidät?
En sanonut mitään ihmisten syömisestä.
Niin. Miksi sanoisit? -Et tietenkään.
Ketään ei syötäisi. Se olisi hullua.
Se olisi kamalaa. -Emme ole kannibaaleja.
Luoja, emme. Ällöttävää. -Emme söisi ihmisiä.
Emme tietenkään.
Jos satun törmäämään kannibaalijuhliin metsässä -
ja he tarjoavat herkullista pikkusormea, saatan haukata kohteliaisuudesta.
Maistan yhden. -Samoissa juhlissa, -
jos he tarjoavat puoliraakaa pakarapalaa, maistan sitä kunnioituksesta.
Käytöstapoja. -Niin.
Haluatteko edes tulla pelastetuksi?
Taas kerran. -Tekikö hän sen?
Toinen! -Esitit kaksi uskomatonta kysymystä.
Sanoimme, että se oli siinä. -Tämä oli paras.
Haluaisitko tulla pelastetuksi? -Ei.
Hän vain sanoi sen, ihan muina miehinä.
Pelastus kelpaa. -Miten olisi kyllä?
Anna meille hetki... -Pari minuuttia.
Autamme tavaroiden kanssa. -Ei.
Selvä.
Mennään. -Pakataan kamat.
Muulit valmiiksi.
Voi luoja. -Voi luoja.
Mikä tuo on?
Pikkurillit vain.
28. elokuuta 2014 -
presidentti Obaman hallintoa ravisteli skandaali, -
jollaista ei ollut ennen nähty.
Mikä oli tämä vakava arviointivirhe?
Presidentti Obama puhui toimittajille vaaleanruskeassa puvussa.
Aivan, vaaleanruskeassa.
Ei laivastonsinisessä, harmaassa, mustassa tai edes kalanruotokuvioisessa, -
vaan vaaleanruskeassa.
Syntyi mediakohu. Jotkut väittivät Obaman talloneen -
jonkinlaisen presidentin rajan muotivalinnallaan.
Presidentti puhui toimittajille torstaina. Hänellä oli vaaleanruskea puku.
Time vertasi sitä esiintyjän näkemiseen ilman asua.
GQ kutsui sitä kamalaksi. Esquire hirviömäiseksi.
Hän näytti siltä kuin olisi matkalla juhliin Hamptonsiin.
Seuraavina päivinä presidentti Obama otti syyn niskoilleen.
Hän kieltäytyi vierittämästä syytä toisen niskaan.
Mutta nyt hän vihdoin tekee niin, -
ja tässä vaiheessa saatatte tietää, kenen.
Herra presidentti, yritämme saada valintanne huippukokoukseen.
Tämä näyttää hyvältä.
Mikä tämä on? Asu Natoa ja Torinoa varten?
Pukeudumme näin Torinossa.
Tämäkö se on? -Tämä se on.
Voinko ehdottaa jotain? -Kerro, mitä ajattelet.
Tuo lisää solmioita.
Miksi tarvitsemme lisää? -Ne tahriintuvat.
En tahraa solmioitani. Tiedätkö, miksi ne ovat moitteettomia?
En. Miksi?
En syö keittoa tai pastaa, kun minulla on solmio.
Sinun on valittava. Saat keittoa tai solmion. Et molempia.
Niinkö? -Niin. Syöt keittoa.
Siksi solmiosi ovat likaisia. Mieti sitä.
Mielenkiintoista. Entä solmion nosto ylöspäin?
Se ei toimi. Tiedätkö miksi? Se, mikä nousee ylös, putoaa alas.
Se voi pahentaa asiaa. Solmiosi voi päätyä keittoon.
Se pilaa solmion ja keiton. -Ymmärrän.
Olet asiantuntija. Tässä on Torinon aikataulu.
Mitä meillä on? Katsotaanpa. -Mikä tämä on?
Se on drinkki.
Millainen? -Se on proteiinismoothie.
Niinkö? Mikä sen nimi on? -En ole varma.
En ole varma nimestä. -Etkö ole varma?
Eikö sillä ole nimeä? -Mango Tango.
Mango Tango. Juot Mango Tangoa.
Sepä mukavaa. -Ei tarvitse huutaa.
Saanko maistaa? -Ei, et voi hörpätä juomastani.
Mitä väliä sillä on? -En vain pidä siitä.
Käytät pilliä. Hörppäisin lasista.
Se olisi pahempaa. -Miten?
Laitat suun lasin pinnalle. Sylkesi päätyisi juomaan.
Et siis anna hörpätä? -Ei, annan kyllä.
Michelle saa aina hörpätä.
Jos Malia ja Sasha olisivat täällä, antaisin heille hörpyn, mutta en sinulle.
Entä Panetta? Biden? -Ei.
Pitää olla rajoja.
Ei perheen ulkopuolisia hörppyjä. -Ei.
Ja sinä, Biden, Panetta...
Vanhat huulet.
Vanhat huulet? -Se ei herätä ruokahalua.
Muuten, vanhat huulet. Se olisi kiva lempinimi.
No niin, Vanhat huulet, palataan aikatauluun.
Tehdään se. -Näyttää hyvältä.
Hyvä. -Olisipa meillä enemmän aikaa Alpeilla.
Voisimme tehdä vaikka mitä. Voisimme lasketella ja patikoida.
Niinkö? Lasketteletko sinä? -Miksi oletat, etten laskettele?
Lasketteletko sinä? -Joo.
Luuletko, että sinä osaat lasketella ja minä en?
No, en.
Miksi oletat, etten osaa lasketella?
Larry, johtuuko se... -Ei.
Johtuuko se... -Ei. Ei todellakaan.
Siksikö, että olen Havaijilta? -Tietenkin.
Havaijilaisetkin laskettelevat. -Niinkö?
Kuka olisi arvannut? -Minä.
Voisitko tehdä minulle palveluksen, kun olet Torinossa?
Haluatko, että teen palveluksen Naton huippukokouksessa?
Pikkujutun. Ei se ole mitään. -Mitä nyt?
Kerro terveisiä Tanskan pääministerille.
Naton huippukokouksessa, kun puhumme kansallisesta turvallisuudesta, -
haluat minun sanovan: "Hei, Larry lähetti terveisiä."
Siinä kaikki. -Mitä luulet tapahtuvan?
Mietin vain, miten hän reagoisi.
Tiedätkö, miten hän reagoisi? Hän sanoisi: "Kuka Larry?"
En usko. Et nähnyt keskusteluamme kaksi vuotta sitten.
Oliko se yhtä ikimuistoinen hänelle kuin sinulle?
Sain hänet nauramaan.
"Olet tosi hauska." -Niinkö hän sanoi?
"Olet niin hauska." Olet hauska." -Larry!
Niin. -En tee sitä.
Oletko hullu? Hän on pääministeri. Hän ei tiedä, kuka olet.
Tein suuren vaikutuksen. -Puhumattakaan siitä -
"kerro jollekulle terveisiä" -jutusta. Siitä ei seuraa mitään.
Mieti tätä. Olen huippukokouksessa.
Haluatko, että menen Tanskan pääministerin luo ja sanon:
"Vanhat huulet -Larry lähettää terveisiä." Sitten palaan ja sanon:
"Helle lähettää terveisiä." Mitä nyt? Mitään ei tapahdu.
Nyt pureudun asenteeseen. -Pureudut? Mitä se tarkoittaa?
Miten hän reagoi? Sanoiko hän:
"Larry lähetti terveisiä?" -No, se on...
"Kerro Larryllekin terveisiä." -En halua käydä sitä keskustelua.
Palataan töihin. -Toki. Mitä tuo koskee?
PRESIDENTILLE SALAINEN
Se on salaista tietoa. En kerro sinulle. -Miksi?
Olen hyvä pitämään salaisuuksia. Serkkuni Arthur oli kaksiavioinen.
Hänellä oli vaimo New Hampshiressa ja Queensissä.
Hän kulki edestakaisin joka toinen viikonloppu. Hän ei kertonut kenellekään.
Hän kertoi vain minulle. En kertonut kenellekään.
Kerroit minulle. -Hän on kuollut.
Selvä.
Olen kertonut sinulle arkaluontoisia asioita.
Kerroin siitä, kun kakkasin housuihini 12-vuotiaana bussissa matkalla...
Kun aloit kertoa, en halunnut kuulla sitä silloin, enkä halua kuulla sitä nyt.
Tiedät, että se traumatisoi minut.
En halua kuvitella sitä. -12-vuotias poika.
Bussissa oli tyttöjä. Minua kutsuttiin vuosia Vaippa-Davidiksi.
Se on luottamuksellista.
Siihen on syy, miksi et saanut salaista turvaluokitusta.
Käytöksesi vahvistaa, että se oli viisasta.
Onko se Venäjä? Kiina?
Ei. -Taiwan. Voi luoja. Taiwan?
Anteeksi. Lehdistötilaisuus ISISistä on kymmenen minuutin päästä.
Selvä. Hyvä on. Tarkistan pari asiaa.
Palaan pian. -Toki. Ei kiirettä.
Olen valmis lähtemään.
Hei. Tiedätkö mitä? Minulla on idea, joka saattaa kiinnostaa sinua.
Mikä se on?
Sinun pitäisi laittaa vaaleanruskea puku lehdistötilaisuuteen.
Tähän lehdistötilaisuuteenko? -Niin.
Miksi? -Ensinnäkin se on upea puku.
Siksi otan sen Torinoon. Siellä on päivätapahtuma.
Se on ulkona, hieman rennompi. -Tämä on rento perjantai.
Pomo haluaa sovittaa vaaleanruskeaa pukua.
Pidän puvusta. -Se on täydellinen. Rento.
Se on käskynjakohuoneessa, ei itähuoneessa.
Missä solmiosi on?
Syön lounasta ja...
...aion syödä keittoa. Syön keittoa.
Noudatat neuvoani. -Niin.
Fiksua. Viimeinen vinkki. Aloittelijan virhe.
Kun otat solmion pois, avaa yläosa.
Ai, avaa yläosa. -Se näyttää siistimmältä.
Kiitos.
Se on hieno puku. -Voi pojat.
Tämä taitaa olla oikea liike. -Kokeilen sitä.
Vanhat huulet ei tuota pettymystä.
Kiität minua vielä.
Mitä mieltä olet? -Aika hyvä.
Aika, aika, aika hyvä.
Mennään. Minulla on lehdistötilaisuus.
Oletko varma tästä? -Varmempi kuin koskaan.
Hyvä on. Palaan pian.
Ihmiset puhuvat tästä vielä pitkään.
Kiitos, että liityitte seuraamme tälle merkittävälle matkalle.
Osa siitä oli jopa totta.
Amerikan kehitys ei ole koskaan ollut tasaista tai vakaata.
Se mutkittelee ja sakkaa.
Kun otamme kaksi askelta eteenpäin voi tuntua, että otamme askeleen taaksepäin.
Joskus, kun olemme ottaneet askeleen taaksepäin, -
voi olla houkuttelevaa lannistua tai antautua kyynisyydelle.
Mutta maamme tarinan pitäisi inspiroida meitä valitsemaan vaikeampi polku, -
pysymään uskollisina ihanteillemme -
ja tekemään kaikkemme muuttaaksemme asioita.
Oli se sitten kouluissamme, työpaikoillamme, -
naapurustoissamme tai kaupungeissamme.
Jos teemme niin, olen varma, -
että seuraavat 250 vuotta amerikkalaista kokeiluamme -
on parempi kuin edelliset.
Larry?
Mitä sinä teet? -En mitään.
Hukkasin napin. -Niin kadotit.
Minkä sille voi? -Näyttää samalta napilta.
Niin. -Niin.
George Washington, meillä on sama nappi.
Mikä yhteensattuma. -Mikä yhteensattuma.
Se oli hauskaa, vai mitä?
Se oli hienoa. Nautin siitä. -Tiedätkö mitä?
Unohdin käsikirjoitukseni. Minä... Palaan pian.
Älä tee sitä. Tiedän, mitä teet. -Mitä? En tee mitään.
Aiot viedä Washingtonin napin. Hän on maamme isä.
Älä viitsi. Tule. -Selvä.
Ihan kuin olisin oikeasti ottanut napin.
Aioit ottaa napin. -En aikonut.
Anna kun kysyn jotain. -Siitä vain.
Oletetaan, että joku tekisi televisio-ohjelman.
Kaikki vihasivat ja inhosivat sitä.
Et voi edes lähteä kotoasi ilman, että sinua loukataan.
Lähtisitkö maasta?
Sinuna lähtisin.
Kerron ystävälleni. -Tee se.
Tiedätkö mitä, 44? Tämä voi olla kauniin ystävyyden alku.
Enpä usko.
Suomennos: Sami Marjamäki