14. augustil 1945 alistub Jaapan liitlastele
ja II maailmasõda sai lõpuks läbi.
Ameeriklased läksid tänavatele tähistama.
Ja see vaimsus jäädvustati tuntud fotole,
mille tegi Alfred Eisenstaedt ajakirjale LIFE.
Vormis meremehest suudlemas kirglikult medõde
keset Times Square'i
sai Ameerika uhkuse ja triumfi sümbol.
Aga fotod ei räägi täit tõde.
Sõda on läbi! Sõda on läbi!
Sõda on läbi!
Me võitsime! - Hakkama saime!
Saime tõesti hakkama!
Võit! Võit! Võit! - Me võitsime!
Ei! Käed eemale, päss!
Ei, sõda on läbi!
Ja siis? - Kogu sõda on läbi.
Hoia eemale! - Me tähistame.
Oled mingi pervert? - Ei, kõik suudlevad.
Ei suudle. Ainult sina. - Mitte ainult mina.
Pervo! Värdjas pervo!
Ma pole värdjas pervo! - Olen juba kellegagi koos.
Olgu. - Hei, Johnny!
Mida? Johnny? Ei ole vaja.
Jah, Johnny! - Mida perset?
Tule siia! Johnny!
Johnny? - Kas see pervo häirib sind, Agnes?
Jah. - Ei, Johnny.
See pervo püüdis mind suudelda. - Püüdsid suudelda?
Kõik suudlevad. - Ei.
Kuidas palun? - Ei, Johnny.
Kas sa lõid mind? - Ei. Ei löönud.
Ta ründab meremeest. - Ei.
Jamad Johnnyga? - Võidupäeval?
Ei. Ma ei jama Johnnyga.
Ta on ilmselt nats.
Ei ole nats. - Pervo nats.
Nats? Ei. Johnny!
Ei. - Andke talle õppetund.
Ei. - Andke talle.
Ei!
1841. aastal
sai William Henry Harrisonist Ühendriikide üheksas president.
Hoolimata külmast ja karmist ilmast
pidas 68-aastane president pikima ametisseastumise kõne
USA ajaloos, mis kestis pea kaks tundi, ilma mantlita.
Harrison jäi peagi haigeks, ülla-ülla,
ja arsti ravimid,
maomürk, kõhulahtistid, kaanid, elavhõbe ja oopium,
tegid presidendi olemise vaid halvemaks.
Tundub, et kõigil oli arvamus, kuidas teda ravida,
aga kahjuks kuulati seda, kes teadis kõige vähem.
Tere, pr Harrison.
Tere, Lawrence. Tore näha. - Tore näha.
Hr president, õnnitlen. - Aitäh. Tänan.
Sain uut tubakat. Mida arvate? Kuidas lõhnab?
Pole minu maitse. - Ma ei tunne mingit lõhna.
Sel on pisut kirsihõngu. Tunnete?
Ei. Ma ei tunne kirssi.
Mitte midagi. - Tunnen vaid suitsuhaisu.
Üks küsimus veel. - Muidugi.
Palju indiaanlasi te tapsite? - Isiklikult?
Kuidas tapsite? Pussitasite või tulistasite?
Mõned lasin vist maha,
mõned langesid mu mõõgatera all
ja mõned surid võib-olla mu kõnede tõttu igavusse.
Mõistan, miks te nii hästi läbi saate.
Väga naljakas.
Kogu lugupidamisega,
aga tundub, et indiaanlane võiks teid sulegagi ümber lükata.
Te ei tundu tugevaim kutt. - Kogu lugupidamisega,
tundub, et peaksite lugupidavam olema.
Tõde on see, et kuigi ma pole eriti nobejalgne,
siis sellegipoolest pole mind kerge ümber lükata.
Seega Tippecanoe.
Kanuu läheb ümber, mitte president.
Märkasin, et teil pole mantlit. Väljas on jahe.
Kas külm pole? - Täna on kena ilm.
Ma ei vaja mantlit. - Tõesti? Olete president.
Kõik võiks seda hoida. Pr Harrison võiks hoida.
Ei, pr Harrison ei hoia mantlit.
Teil pole esileediga palju kogemusi.
Ma vist ei soovigi. Mu mõte on selles, et keegi võib mantlit hoida.
Läheb väga jahedaks. Me ei taha, et president ütleks,
et tal on külm. - Ma räägin tõtt.
Mul pole viga. - Ma ei peaks teie aega kulutama.
Ta on nüüd president. Räägiks nagu arstiga.
Peab rääkima ja edasi liikuma.
Igatahes, õnnitlen ja ootan juba tööleasumist.
Suur tänu.
Meeldiv näha.
Härra? On kõik korras?
Täiesti.
Kindel? Mis köha see on?
Praegusel ajal on mul vahel heinapalavik.
Märtsis? - Muidugi.
Surusite mul kätt.
Teie andsite oma käe. - Te poleks pidanud seda võtma.
Ma ei tahtnud ebaviisakas olla.
Minu jaoks... Vaadake.
On ebaviisakas suruda kätt,
kui teil on külmetus või olete haige.
Olete osa mu siseringist.
Kui andsite oma käe, pidin vastama
oma käe andmise ja teie käe surumisega.
See on vajalik. Väga vajalik.
Kas te ei mõista?
Olgu. - Issake.
Selge.
Kullake. - On kõik korras?
Hr president?
Tunnen veidi nõrkust.
Kutsuge arst.
Õde, palun kuumi rätte juurde.
Doktor, kuidas tal on?
Presidendi palavik ei tundu alanevat.
Kas teete kõikvõimalikku? - Muidugi. Aadrilaskmine, oopium
ja alustan kaanidega.
On teil küllalt kaane? - Jah.
Oleme kaanide suhtes optimistlikud. - Aitäh.
Tere! Kuidas läheb?
Kullake. - Martha.
Doktor, kuidas tal läheb? - Presidendil läheb kehvasti.
Olin inauguratsioonil. - Jah.
Ta ei kandnud mantlit. - Jube külm oli.
Hull. Kümme eri inimest võiks seda hoida.
Ta naine võinuks seda hoida. - Ei. Ta on selleks liiga tähtis.
Mantlit võinuks hoida kes iganes.
Too alati mantel kaasa. Parem, kui see on olemas.
Mis on miinused? - Neid pole.
Arvan, et mantlit mitte kanda oli egoistlik.
Ta uhkeldas. Surusin ta kätt.
Kardan, et mul on sama asi. Kurgis kõditab.
Võite oma arstiga rääkida. - Olen arsti kõrval.
Ma ravin presidenti. - Tean. Mõistan.
Ravite? - Jah.
Nagu peaks. Ma ei taha segada.
Kiire pilguheit. - Ma ei vaata teile suhu.
Ma ei piilu.
Mul on mõttes vaid üks patsient. Selle riigi juht.
Te ei ravi teda otseselt praegu.
Ta on voodis ja te olete siin.
Valmistan kaane ette ja kuulan ta hingamist.
Jälgin oopiumi mõjusid.
Ravin. - Andke mulle pool ravi.
Sellist asja pole. Te pole ilmselgelt kedagi kunagi ravinud.
Mu nõbu oli kord haige ja viisin talle muffineid.
Ma ei vaata. Ma ei vaata. Vaatan teile silma.
Kui vaatate mulle silma, vaadake 7 cm allapoole ja näete suud.
See on teistmoodi vaatamine. - Vaadake.
Vastus on ei. Vabandage, pean presidenti ravima.
Mõistan. Mida ta teeb?
Ravib ka. - Ma ravin ka.
Peate samaaegselt ravima?
Jah, oleme kaks raviarsti.
Küsin midagi.
Kas olite salaja õnnelik, kui ta haigeks jäi?
Ei, läksin kirikusse ja nutsin. - Olge nüüd.
Kui ma lõpetan mõne päeva pärast nagu president, kuidas end siis tunnete?
Kas oleksite president? - Ei.
Kogu linn on haigeid täis. See on soo. See on rõve.
Kui tuleksin visiidile, mis see maksaks?
Töötan Valges Majas, see oleks võimatu.
Miks ma Valgesse Majja ei või tulla? - Minu juurde saab vaid president.
Te ei tee siis terve päev midagi? - Kui tööd pole, olen seda õigesti teinud.
Olete nagu Valges Majas elav kodutu. - Ma pole kodutu.
Me valmistume probleemideks
ja ennetame terviseohte enne nende tekkimist.
Miks te talle siis mantlit ei viinud? - Lawrence, palun.
Doktor, aitäh abi eest. - See ei häiri mind.
Tõesti? Olgu. - Üldse ei häiri.
Kullake.
Vabandust. Vabandust, et segan.
Olin inauguratsioonil ja surusin ta kätt.
Näete, kui haige ta on.
Kui kähku peaksin seebi ja veeni jõudma?
Kümne sekundiga. - Kümne sekundiga?
Ainult? - Jah.
See on hull. Siis saab kätt suruda vaid vannitoas.
Tervena püsimiseks tuleb vee ja seebiga ringi käia.
Ei. Praegu toitu ei too. - Mida? Miks?
Külmetuse korral söö, palaviku korral nälgi.
Ma pole nõus. Külmetusega tuleb nälgida, palavikuga süüa.
Ei, vastupidi. Olete arst?
Ei, aga mu ema ütles alati: "Külmetusega nälgi, palavikuga söö."
Kui mul olid sarlakid,
toitis ema mind pidevalt.
Võtsin 7 kilo juurde, aga sain nädalaga terveks.
Kas teie ema oli arst? - Ei, ta kasvatas šnautsereid.
Aga ta oli elukogenud. - On ta veel elus?
Ei, ta suri sarlakitesse, sest toit sai otsa.
Palavikuga nälgi, külmetusega söö, siis elad kindlasti üle öö.
Ei, külmetusega nälgi, palavikuga söö, ela sajaseks, see ära teeb töö.
Teil võib õigus olla. Arvan, et on.
Ei. - Palavikuga söö.
Õenduskoolis toitsime mõlemaga.
See on ka vale.
Külmetusega söö... - Säästa jõudu.
Igatahes, kui nälgid, siis sured.
Palavikuga söö.
Jumala eest. Toitke teda.
Palun toitke palavikuga. - Kas kooki on?
Toitke teda. - Ma ei öelnud, et ta süüa ei või.
Serveerige talle. - Olgu.
Olete valmis? Kartulipuder.
Hea. - Pidanuks mantlit kandma.
Järgmine kord.
Ta on surnud. - Kullake, ei!
Mis see on?
Miks kõikjal toit on? - President sõi.
Kas te ei tea meditsiini põhireeglit? Külmetusega söö, palavikuga nälgi.
Ütlesin. - Ma ütlesin...
Mitte ära pea pidu.
Presidendi soolestik oli lõhkemas ja toitsite teda.
See aetakse sassi.
See on skandaalne. Kes selle eest vastutab?
Tulge jaole!
Liha Lundy restoranist, hr president.
1846. aasta lõpul jäi grupp George Donneri juhitud teerajajaid
teel Californiasse varajase lumesaju tõttu mägedesse lõksu.
Päästjad püüdsid nendeni jõuda, aga esimene päästesalk jõudis
alles neli kuud pärast vankrikolonni takerdumist.
Kuna toit oli otsakorral,
võttis grupp eluspüsimiseks kasutusele drastilised meetmed.
Ja drastilise all mõtlen kannibalismi.
Ja kannibalismi all mõtlen seda, et nad sõid üksteist.
See oli kohutav tragöödia surnutele
ja neil, kes ellu jäid, oli seda raske selgitada.
Püha jumal.
Donneri grupp!
Nad on siin. - Donneri grupp!
Leidsime teid üles. - Seal nad on.
Tere. - Hei!
Lumi sulas kurus ära, nii et saime siia tulla.
Jumal tänatud, et elus olete. - Tore, et teid leidsime.
Vaata aga. - Tere kõigile.
Nii hooliv teist.
Pääste? - Salk.
Päästesalk.
Tahaksin kord päästesalka kuuluda,
et inimesed jääks mulle kogu eluks võlgu,
sest ma päästsin nad.
Okkast vabanenud lõvi.
Ärge seda minult oodake.
Näete hea välja.
Jah, oleme terved.
Oleme terved. Oleme elus. - Jah.
Arvestades kõike läheb meil hästi.
Arvestades kõike. Püsime elus.
Olete sama elujõulised, kui Salt Lake Cityst lahkudes.
Väga kena.
Näete head välja. - See on kena kompliment.
Suur tänu. Väga kena teist.
Kus kõik on?
Noh... Keda te mõtlete?
Hea küsimus. - Pole paha küsimus.
See on hea küsimus. - See on hea küsimus.
Kus kõik on? - See on küsimus.
Meil on vastus. - On.
See on lihtne. - Nad pole siin.
Just. Nad pole siin. - Nad pole siin.
Näen. - Me oleme siin.
Nad pole. - Sest nad on kus?
Noh... - Kui aus olla...
Kui aus olla, siis nad lahkusid. Läksid ära.
Keset talve?
See kuru on lund täis.
Anusin, et nad ei läheks,
aga nad jätsid meid omapäi.
Te ei pööranud üksteise vastu? - Ei, oleme ühtsed.
Ja keegi ei surnud.
Ei. Mitte keegi ei surnud. - Siin nad ei koolnud.
Jumal, ei. Keegi ei jäänud haigekski.
Keegi ei surnud. - Keegi ei surnud.
Seal ei surnud keegi. - Ei.
Keegi ei surnud seal. - Keegi ei surnud seal.
Jumal tänatud, keegi ei surnud seal.
Kui võin küsida, kuidas te toiduta ellu jäite?
See kutt... - Kui arvad, et küsitlus on läbi...
Ta on hull. - Oot.
Veel üks küsimus.
Kas see on esimesest parem küsimus? - Ta pani esimesele ära.
Tundub ilmselge küsimusena. - See ei muuda seda vähemoluliseks.
Teades, kui uskumatu küsimus see oli, jäägu see viimaseks.
Aga mis on vastus? Kuidas te elus püsisite?
See on parim küsimus. - Aga viimane, sest see on parim.
Ja see on kerge.
Minu jaoks on liiga valus detailidesse laskuda.
See mees oli neli päeva telgis ja ta ei tulnud välja.
See on jube. - Jacob,
see oli raske. Tal pole viga. - Kuidas te siis elus püsisite?
Lähen telki tagasi. - Ei!
Pean minema! - Ei!
Ma ei kuulu välja. Olgu.
Võta end kokku. - Vabandust, et teid ärritasin.
Lõpetage pärimine. See on raske.
Olete kindlasti kõik emotsionaalsed. - Jah.
Ma ei saa üle sellest, kui head te välja näete.
Väga kena teist.
Aitäh veelkord. Olete komplimentidega väga helde.
Mis lõhn see on? - Hautis on valmis.
Ei ole. Ei, ei, ei.
Vii pott ära. - Mida?
Benjamin Donner! - Mis toimub?
Päästesalk.
Hei! - Benjamin Donner, näete hea välja.
Jah. Kõik on korras. - Näete väga hea välja.
Väga-väga hea.
Sain värsket õhku. See aitab kõigil...
Teate, mis mulle meeldib? Puid raiuda.
Meeldib raiuda. - On tema vast puuraidur.
Tohutu trenn.
Lihtsalt puude raiumisest? - Ja liigsest masturbeerimisest.
Liigselt, liiga palju.
Ta paneb telgile nööri. Me teame.
See on signaal. - Puuraidur on väsinud.
Puuraidur "magab end välja".
Mis potis on?
- Mis potis on?
Potis. - Vaata aga.
See on järjekordne uskumatu küsimus.
Ikooniline.
Kuidas te seda teete?
Mis küsimus oli? - Jah.
Mis potis on?
Karu.
Elasite kogu talve üle ühe karuga?
Aga see karu sõi ära sea. Seega oli see nagu kaks einet.
Ja püüdsime kala. - Jah.
Jumal tänatud selle eest.
Kus õnged on? - Õngi pole.
Kuidas see käib? - Püüdsime kätega.
Õngi pole vaja. - Kätega?
Lõin jäässe augu, hoidsin ussi,
pistsin vee alla, raputasin,
kala tuli, haarasin. - Maapind on külmunud.
Kust ussid tulid?
Olen puuraidur. Raiun puid.
Puud on usse täis.
Puu-ussid. - Puu-ussid.
Ja need kalad armastavad puu-usse.
Nad ei saa küllalt. See on delikatess.
Saite puu seest usse
ja püüdsite jää alt käsitsi puu-ussidega kala?
See on hea kokkuvõte.
See on Stantonite vanker. On nad siin?
Stantonid. - Stantonid.
On see vast lugu. - Stantonid.
Me ei pidanud neid enam kunagi mainima.
Te ei taha seda kuulda.
Eliza, räägi sina see lugu.
Benjamin, räägi sina. Tean, et see on sul hästi meeles.
Oli. Unustasin ära. Rääkisin sulle seda lugu detailselt.
Arvan, et seda peaks rääkima see, kes seda pealt nägi.
George. Räägi, mida sel päeval nägid.
See on raske, ma tean.
Kiiret pole.
Üks suur lind laskus alla
ja haaras väikse Isaiah,
7-aastase, ja hakkas minema lendama.
Melanie nägi seda.
Ta võttis Isaiah'st kinni.
Ja vaene Charlie. - Charlie.
Charlie haaras Melaniest
ja 10-aastane Isaiah haaras Melaniest ja lind lendas ära.
Oota.
Isaiah'sid oli kaks? - Jah, kaks Isaiah't.
Oluline on see, et mõlemad Isaiah'd kadusid tol päeval koos linnuga.
Kui seda üldse saab linnuks nimetada. See oli nagu eelajalooline loom.
See oli dinosaurus. Olen üsna kindel.
Kas nägite taevas hiiglaslikku lindu, kes kandis neljaliikmelist peret?
Tahan teada, mis sai Stantonitest,
Tyleritest ja Eddydest.
Mis kurat siin toimub?
Rääkisime, mis toimub.
Millele te vihjate? Arvate, et sõime nad ära?
Ma pole inimeste söömist maininud.
Miks peakski? - Muidugi mitte.
Kedagi ei söödaks. - Keda söödaks?
See oleks kohutav.
Me pole kannibalid.
Jumal, ei. See on rõve. - Me ei sööks inimesi.
Kui aga satuksin metsas kannibalisalga otsa
ja nad pakuks mulle maitsvat tükki väiksest sõrmest,
võtaksin viisakusest ampsu.
Proovin ühte. - Ja kui see sama salk
pakuks mulle poolküpset viilu kannikast,
võtan ampsu, et olla lugupidav.
Oled lihtsalt kombekas.
Kas tahate üldse päästmist?
Taas. - Kas ta tegi seda?
Veel üks! Veel üks!
Te küsisite minult kaks uskumatut küsimust.
Ütlesime, et see on kõik. - Nüüd kõigist parem.
Kas tahate, et teid päästetaks?
Lihtsalt ütles välja, nagu see poleks tähtis.
Laseme end päästa. - Muidugi.
Andke meile hetk, et... - Paar minutit.
Aitame teid asjadega. - Ei!
Saame hakkama. - Olgu.
Lähme. - Pakime asjad.
Pange muulad valmis.
Jumal hoia! - Issand jumal.
Lihtsalt väiksed sõrmed.
28. augustil 2014
raputas president Obama administratsiooni skandaal,
millist poldud Valges Majas kunagi nähtud.
Ja milline ränk eksimus see oli?
President Obama esines ajakirjanike ees helepruunis ülikonnas.
Just nii, helepruunis.
Mitte tumesinises, hallis, mustas ega isegi kalasabamustris, vaid helepruunis.
Järgnes meediatorm, kus mõned väitsid, et Obama moevalik
ületas mingit presidendile kohast piiri.
Aga president esines ajakirjanikele neljapäeval
ja ta kandis helepruuni ülikonda.
Ajakiri TIME võrdles seda näitleja kostüümita nägemisele,
GQ nimetas seda kohutavas,
Esquire koletuseks.
Ta nägi välja, nagu läheks mere äärde peole.
Järgnenud päevadel võttis president Obama selle fiasko eest süü omaks
ja ta keeldus kedagi teist süüdistamast.
Aga nüüd süüdistab ta lõpuks kedagi teist
ja praeguseks võite teada, keda.
Hr President, ootame teie otsust tippkohtumise valiku osas.
Arvan, et see näeb hea välja.
Mis see on? NATO rõivad, Torino jaoks?
Seda kanname Torinos.
Need ongi? - Jah.
Kas võin pakkumise teha? - Räägi julgelt.
Võtke lisalipse kaasa.
Milleks lisalipse vaja on? - Need kipuvad määrduma.
Ma ei määri oma lipse. Tead, miks mu lipsud on laitmatud?
Ei. Miks?
Ma ei söö kunagi lipsu kandes suppi ega pastat.
Pead tegema valiku. Sööd suppi või kannad lipsu. Mõlemat mitte.
Tõesti? - Jah. Märkasin, et sööd suppi,
seepärast on su lipsud määrdunud. Mõtle sellele.
Huvitav. Aga üle õla viskamine?
Üle õla viskamine ei tööta. Sest see, mis läheb üle õla, tuleb sealt ka alla.
See võib asja hullemaks teha. Siis võib lips supi sisse sattuda.
Rikub lipsu ja supi. - Mõistan.
Olete selles ekspert. Siin on Torino graafik.
Mis siin on? Vaatame. - Mis see on?
See on jook.
Milline? - See on valgusmuuti.
Tõesti?
Mis selle nimi on? - Ma ei tea.
Ma ei tea, mis selle nimi on. - Ei tea?
Kas sel pole nime? - Mango Tango.
Mango Tango. Te joote Mango Tangot.
Kena. - Sa ei pea karjuma.
Kas võiksin veidi maitsta? - Ei, sa ei või mu jooki maitsta.
Milles asi? - See ei meeldi mulle.
Kasutate kõrt. Ma lonksaks klaasist.
See oleks hullem. - Kuidas?
Paned oma suu vastu klaasi. Su ila läheks joogi sisse.
Te siis ei anna lonkse? - Anna ikka.
Michelle võib lonksata.
Kui Malia ja Sasha oleks siin, annaksin lonksu. Aga sulle mitte.
Aga Panettale? Bidenile? - Ei.
Piirid peavad paigas olema.
Lonksud ainult perele? - Jah.
Lisaks on sinul, Bidenil ja Panettal vanad huuled.
Vanad huuled? - See pole isuäratav.
Muide, mulle meeldiks hüüdnimi Vanahuul.
Olgu, Vanahuul, vaatame graafikut edasi.
Vaatame. - See näeb hea välja.
Hästi. - Alpides võiks rohkem aega olla.
Saaksime seal palju asju teha. Saab suusatada, matkata.
Tõesti? Te suusatate? - Miks sa eeldad, et ma ei suusata?
Kas sa suusatad? - Jah.
Arvad, et oskad suusatada, aga mina ei oska?
Noh... Ei.
Miks sa eeldad, et ma ei suusata?
Larry, kas seepärast, et... - Ei.
Kas seepärast, et... - Ei.
Kindlasti mitte.
Kas seepärast, et olen Hawaiilt? - Loomulikult, jah.
Havailased suusatavad ka. - Tõesti? Kes oleks arvanud?
Mina.
Kas teeksite mulle Torinos ühe väikse teene?
Tahad, et teeksin sulle NATO tippkohtumise ajal teene?
Pisikese. See pole midagi. - Mis see on?
Öelge Taani peaministrile, et ma tervitan. Muud midagi.
Keset NATO tippkohtumist, kui arutame julgeolekuprobleeme,
tahad, et ütleksin, et Larry tervitab?
Muud midagi. - Mis sinu arvates saab?
Mind huvitab ta reaktsioon.
Tead, mis ma arvan, mis ta reaktsioon on? Arvan, et ta küsib, kes Larry on.
Ma ei arva nii.
Te ei näinud meie vestlust kahe aasta eest, kui seal olime.
Arvad, et see oli talle sama meeldejääv kui sulle?
Ajasin ta naerma.
"Oled nii naljakas." - Ta ütles seda nii?
Just nii. - Ta ütles:
"Oled nii naljakas. Oled naljakas." - Larry.
Jah. - Ma ei tee seda.
Oled hull? - Mida?
Ta on Taani peaminister. Ta ei tea, kes sa oled.
Jätsin hea mulje.
Rääkimata sellest,
et kellegi tervitamine ei tee seal midagi.
Teeme selle läbi. Olen tippkohtumisel.
Tahad, et läheksin Taani peaministri juurde
ja ütleksin, et Vanahuul Larry tervitab.
Siis tulen tagasi ja ütlen sulle, et Helle tervitab.
Mis edasi? Midagi ei juhtu.
Nüüd keskendun suhtumisele.
Keskendud? Mis mõttes?
See tähendab, kuidas ta reageeris. Kas ta imestab, et Larry tervitab.
Saadab ka Larryle tervisi.
Ma ei taha sellist vestlust.
Teeme tööd edasi. - Muidugi. Mis see on?
Presidendile Salastatud
See on salastatud.
Ma ei ütle sulle. - Miks?
Oskan hästi saladusi hoida.
Mu nõbu Arthur on kahenaisepidaja.
Tal oli naine New Hampshire'is ja teine Queensis.
Ta käis ülenädalati nende vahet.
Ta ei öelnud kellelegi.
Ta ütles vaid mulle. Ma ei öelnud kellelegi.
Ütlesid mulle. - Ta on surnud.
Olgu. - Olen teile tundlikku infot usaldanud.
Rääkisin, kuidas 12-aastaselt bussis püksi kakasin.
Kui rääkisid, ei tahtnud ma sellest kuulda, ei taha ka nüüd.
Kujutlege seda traumat
Ma ei taha kujutleda. - 12-aastasena.
Bussis olid tüdrukud. Mind kutsuti aastaid Mähkme-Davidiks.
See on saladus.
On põhjus, miks sa ei saanud salastatud info luba.
Su käitumine kinnitab, et see oli õige. - Kas Venemaa?
Larry. - Hiina?
Ei. - Taiwan.
Issake. Taiwan?
Vabandust. Meil on 10 minuti pärast ISIS-e kohta pressikonverents.
Selge. Hästi. Pean paar asja üle vaatama.
Tulen kohe tagasi. - Kiiret pole.
Olgu, olen valmis minema.
Teate? Mul on idee, mis võib teile huvi pakkuda.
Mis idee?
Arvan, et peaksite pressikonverentsil kandma helepruuni ülikonda.
Sel pressikonverentsil? - Jah.
Miks? - Esiteks on see imeilus ülikond.
Sestap võtangi selle Torinosse kaasa. Seal on päevane üritus.
See on väljas, vabamas õhkkonnas. - Täna on vaba reede.
Boss tahab helepruuni ülikonda proovida.
See ülikond meeldib mulle. - Ideaalne. Vaba.
Ja see on pressiruumis, mitte Idasaalis.
Kus su lips on?
Lähen lõunale ja võtan...
Võtan suppi. Võtan suppi.
Võtad mu nõu kuulda. - Jah.
Tark. Üks nõuanne veel. See on algaja viga.
Kui võtad lipsu ära, pead ülemise nööbi lahti tegema.
Ülemine nööp lahti. - See on lahedam.
Aitäh.
See on tõesti hea ülikond. - Oh sa poiss.
Arvan, et see on õige käik. - Proovin seda.
Vanahuul ei vea teid alt.
Te veel tänate mind.
Mida arvad? - Päris hea.
Päris-päris hea.
Lähme. Pean pressikonverentsi andma.
Oled kindel? - Pole kunagi elus kindlam olnud.
Olgu. Tulen tagasi.
Sellest räägitakse veel pikalt.
Tänan, et tulite meiega sellele erakordsele teekonnale
ja osa sellest oli isegi tõsi.
Ameerika areng pole kunagi olnud sujuv ja stabiilne.
See liigub siksakitades ja katkendlikult.
Iga kahe edasisammu kohta võib tunduda, et astume sammu tagasi.
Ja vahel, kui oleme astunud sammu tagasi,
võib tekkida kiusatus käega lüüa
või küüniliseks muutuda.
Aga selle riigi lugu peaks innustama meid valima raskemat teed
ja jääma truuks oma ideaalidele
ja tegema kõik endast oleneva, et midagi muuta.
Olgu see meie koolides, töökohtades,
naabrustes või linnades.
Kui seda teeme, siis olen kindel,
et järgmised 250 aastat meie Ameerika eksperimendist
paremad kui eelmised.
Larry?
Mis sa teed? - Mitte midagi.
Jah, kaotasin nööbi. - Kaotasidki.
Mis teha? - Tundub samasugune nööp olevat.
Jah. - Jah.
Mul on George Washingtoniga sama nööp.
Milline juhus. - Milline juhus.
See oli lõbus.
See oli suurepärane. Mulle meeldis. - Teate?
Unustasin käsikirja. Tulen kohe tagasi.
Larry, ära tee seda. - Mida?
Tean, mida teed. - Ma ei tee midagi.
Plaanid võtta George Washingtoni nööbi.
Ta on meie riigiisa.
Tule. - Olgu.
Nagu ma oleks päriselt nööbi võtnud.
Oleksid võtnud. - Ei.
Küsin ühe küsimuse. - Lase käia.
Kui keegi teeks hüpoteetiliselt telesaate
ja kõik vihkaks seda, jälestaks,
ei saaks kodustki lahkuda, ilma et keegi teid solvaks,
kas lahkuksite riigist?
Ma sinu asemel lahkuks.
Ütlen oma sõbrale edasi. - Tee seda.
Teate, 44?
Arvan, et see võib olla ilusa sõpruse algus.
Ma ei arva nii.
Subtiitrid tõlkinud: Janar Sarapu