4. JULI 1776. AMERIKAS DELSTATER
I 1803 kjøpte Thomas Jefferson Louisiana-
-av Napoleon for 15 millioner dollar. Det doblet størrelsen på USA-
-for kun syv dollar per kvadratkilometer.
President Jefferson sendte Meriwether Lewis vestover-
-for å utforske dette nye territoriet,-
-og Lewis tok med seg sin beste venn William Clark.
Reisen på 1300 mil var forventet å vare i årevis,-
-men før de i det hele tatt kunne legge ut på reisen,-
-måtte deres største hindring overvinnes.
Lewis' kone Mavis.
Kjære! Å, du...
Jeg har savnet deg sånn. Jeg er så glad du er hjemme!
-Er det en ny kyse? -Ja. Jeg lagde den mens du var borte.
Veldig kledelig. Utmerket arbeid. Du er en god syerske.
-Jeg prøver. -Du kan lage hva som helst.
Jeg har savnet deg sånn.
Jeg vet du har vært borte, men det er mye å gjøre her. Ok?
Vi har hullene til latrinene som må graves før regnet kommer.
Alle skinnene fra i fjor som vi må garve.
Herregud. Det er mye jobb.
Hvordan gikk møtet med president Jefferson?
-Gjett hva alle snakker om. -Nok en indianermassakre?
Nei. Louisiana-kjøpet.
-Dette er stort. -Ja. Enormt.
Fortell meg om møtet. Hva sa han?
Vel, det er...
-Det er sprøtt, men... -Hva?
Han vil at jeg skal utforske Oregon Trail.
-Hva? Du? -Ja, Louisiana-kjøpet.
-Han trenger kart, og han... -Kart?
-Han vil vite hva han kjøpte. -Du kom nettopp hjem, og nå drar du igjen?
Tror du jeg vil dra? Jeg vil være her med deg.
Jeg vil flå kadavrene. Jeg vil garve skinnet.
Jeg vil hermetisere frukten, legge sylteagurkene i saltlake.
Gjør du dette alene? Drar du alene på Oregon Trail?
Nei.
-Nei. -Nei. Har du selskap?
Clark blir... Clark blir... Clark blir med meg.
-William Clark? -Ja. William.
Ja. William blir med.
-Din beste venn og fiskekamerat? -Jefferson vil det.
Tror du jeg vil ha med Clark? Han er en sutrekopp. Han klager hele tiden.
-Fyren har liktorner. -Liktorner?
Alt han sier, er "Au, foten min, tærne mine, tåen min."
Jeg skal prøve å komme meg ut av det. Jeg vil ikke på ekspedisjon med Clark.
Så presidenten ville at du skulle kartlegge Oregon Trail-
-med din beste venn William Clark?
Det er definisjonen på en tilfeldighet. Her har du min beste venn.
Og uten at jeg nevnte ham for president Jefferson,-
-sier han: "Jeg vil at William Clark skal bli med deg."
Unnskyld meg. Hvem kan det være?
-Hei, William! -Hei!
-Herregud, for en overraskelse. -Jeg hørte du nettopp kom hjem.
-Kjære, se. -William Clark.
Vi snakket nettopp om deg.
-Ja. -Hvordan har Abigail det?
-Bra. -Bra.
Og hvordan er det med liktornene dine?
-Hva? Med hva? -Liktornene.
-Liktornene dine. -Liktornene, ja. Bra.
-Det går bra med liktornene. -Du bruker piletrebark, ikke sant?
-Piletrebark. Ja, man tygger på det. -Nei, man skal gni barken på liktornene.
Jeg gjør også det. Jeg gnir og tygger, og så ble tåen sånn.
-Gnir og tygger? -Ja. Det er et mirakel.
Greit, jeg skal la dere prate. Jeg har husarbeid å gjøre.
-Husarbeid. Ja. -Mye klesvask for én person.
-Sa du det til henne? -Ja.
-Tok hun det bra? -Nei, slett ikke.
-Sa du det til Abigail? -Ja.
-Hva sa hun? -Ikke fornøyd. Men kom igjen.
-Vi drar. -Vi må dra.
Det er ikke engang et spørsmål. Vi drar.
-Ta med fiskestangen din. -Ja. Jeg har sluker og agn.
-Har du håv? -Nei, jeg har ikke håv.
-Jeg bruker hatten min. -Flott.
Vi skal bare more oss, fiske...
-Fiske. -Og det er det.
Vi må utforske litt.
-Ja. -Ja.
Hva innebærer det?
Man drar vel til et sted man aldri har vært før-
-og ser seg rundt.
-Det kan vi gjøre. -Ja, det er lett.
Du var i Washington. Hvordan er Jefferson?
-En kødd. -Virkelig?
-Ja. -Han er en rar fyr.
Stikker alltid til Frankrike. Hva gjør han i Frankrike?
-Hva med oss? Kan vi ta med squaws? -Du kan ikke si squaws lenger.
-Bare de kan si squaws. Ikke vi. -Tipi?
-Tipi er greit. -Kan man si wampum?
-Det er en gråsone. -Samme det.
-Denne turen blir så flott. -Så flott!
-Hva blir så flott?
Det er en stor byrde...
-Ja. -...å måtte forlate familiene våre-
-og reise bort på denne sprø reisen. Vi vil ikke dra.
Men ansvaret vi føler overfor presidenten...
-Folket. -...folket...
-Dere må tjene landet. -Det stemmer.
Vet du hva? Du må pakke, ikke sant?
-Jo. -Nei, nei, nei. Jeg har et par spørsmål.
William, president Jefferson valgte deg til denne ekspedisjonen.
-Ja. -Så du har møtt president Jefferson?
-Ja. -Hvordan er han?
Han er en kødd.
-Har du utforsket før? -Man er utforsker bare ved å være i live.
Alle steder jeg ikke har vært før, utforsker jeg.
-Utforsker du? -Ja.
Han har utforsket hele livet. Se på øynene hans.
-Ja. -Se så storøyd...
Han er en storøyd fyr. Han har ubønnhørlig nysgjerrighet.
Og mens dere gjør det, antar jeg at dere skal fiske.
-Ja, for å overleve. -For å overleve, ja.
Ikke for moro skyld.
-Ikke på gøy. -Vi fisker for å spise.
Hvor lang tid vil dette ta?
-Ikke veldig lang tid. -Et par år.
-Vent, et par år? Et par år? -Nei.
Han vet ikke hva han snakker om.
Sier du at Clark og Lewis-ekspedisjonen vil ta et par år?
Det er Lewis og Clark.
Nei, det er Clark og Lewis. Alfabetisk.
Vi er Lewis og Clark. Punktum.
Det er interessant å se på det alfabetisk.
Ja.
Man kan se på det alfabetisk, men det gjør det ikke interessant.
Det er som skinke og egg. Egg kommer før skinke i alfabetet,-
-men det høres mye bedre ut når man sier skinke og egg.
Men det smaker det samme, enten det er skinke og egg eller egg og skinke.
-Ingen skal spise oss, Clark. -Noe gnager på meg.
-Skal noen andre på denne turen med dere? -Nei.
-Et par indianerjenter. -Jenter?
-Indianerkvinner? -Men de er gamle.
-Gamle indianerjenter? -Gamle indianere, ja.
-Gamle, skrøpelige. -Ja. Skrøpelige?
-Krokete. -Krokete?
Stopp. Hvorfor sender de squaws med dere?
Du kan ikke si squaws.
Ikke? Ok. Hva skal de gjøre?
De skal navigere.
Hvem vet bedre enn de gamle indianerkvinnene?
Dessuten vil de ha dem bort fra reservatet fordi de er skjemmende.
Vet du hva? Du må pakke, ikke sant?
-Jo. Jeg har klær til tørk. -Ok, du må dra.
Greit. Vi ses snart.
-Ja da! -Ja da!
-Hun slukte det rått! Alt sammen! -Liktornene.
-Jeg vet ikke hva det er. -Og gnidingen og tyggingen.
Kan du bli med meg hjem og snakke med Abigail-
- så jeg får lov, slik du gjorde? -Ja.
Flott. Kom igjen, vi drar hjem til meg.
-Hvor skal du? -Hvor skal du?
-Huset mitt. -Det er den veien.
Nei, det er det ikke. Det er rett ned stien.
Ja, den stien der borte.
Er du sikker?
Jeg tror det.
-Hva tenker jeg på? -Jeg trodde...
VI FOLKET
Vårt demokrati skiller seg ut, for en kandidat kan bli valgt til president-
-selv om hen ikke får flest stemmer.
Rart, ikke sant?
Av en eller annen grunn-
-er valgmannskollegiet nedfelt i grunnloven,-
-som forvirrende nok ikke er et universitet.
Det er ikke engang et sted, men en prosess-
-der hver delstat har et visst antall valgmenn basert på befolkningen.
På grunn av dette har det skjedd fem ganger-
-at valgvinneren har mistet presidentskapet.
I 1876 stilte demokrat Samuel J. Tilden-
-til valg mot republikaneren Rutherford B. Hayes.
På valgkvelden ventet den ustabile Tilden på resultatene på hotellrommet.
-Dette er strålende. -Takk.
For en strålende takketale.
-Takk, guvernør. -Denne setningen.
"Fra Hudson-elva til de bølgende åsene nord i delstaten,-
- stemmene deres har blitt hørt." -"Har blitt hørt."
Håper jeg får holde den.
Jeg tenker Seaburn som finansminister.
-Coleman som utenriksminister. -Kreativt.
Han har ingen utenrikserfaring, men...
-Men du kan kontrollere ham. -Absolutt.
Jeg skal si hva annet jeg tenker.
Jeg vurderer å gjøre deg til det første svarte kabinettmedlemmet.
-Generalpostmester. -Jeg vet ikke hva jeg skal si.
Du, sir!
-Jeg leverer. -Du leverer. Jeg elsker det.
Når vi flytter inn i Det hvite hus, må vi bytte madrassen.
Jeg vil ikke sove på Grants ekle... Han drikker, han røyker i senga.
De tar seg nok av det.
-Ordner de ny madrass? -Absolutt.
Vet du hva de gjør? De snur bare madrassen.
Det er 100 år med ekkelhet.
Vi må kjøpe nye laken. Hvem betaler for det?
-Jeg? -Skattebetalere.
Hva med selve flyttingen?
Folkene våre ordner det.
Hva med tips til flyttefolkene? Hvor mye gir man dem?
Har man ikke småpenger, må man gi en dollar.
Vi gir ingen en dollar.
Det hvite hus er folkets hus. Folket betaler.
-Så jeg betaler ikke for en dritt? -Nei.
-Det høres bra ut. -Ja.
Guvernør, jeg har valgresultatene.
Åttito prosent av landet stemte, nesten hele nasjonen.
Vinneren av valget med 250 000 stemmer-
-er guvernør Tilden.
Men...
-Men... -Tenn sigarene.
-Vi må finne noe. -...det er mer.
-Hva sa du? -Hva?
Valgmannskollegiet.
184 Tilden.
185 Hayes.
-Hva sa du? -Hva?
-Hayes vant. -Hva?
Han er presidenten.
-Du tapte. -Nei! Jeg vant!
Jeg har flest stemmer. Hva faen er valgmannskollegiet?
-Det står i grunnloven. -Det er urettferdig!
Jeg vant! Jeg vant! Hva slags land er dette?
-Det er et demokrati. -Nei!
Jeg fikk flest stemmer. Hvem fant på valgmannskollegiet?
De jævla grunnlovsfedrene? For en gjeng med idioter!
Jeg vil slå Madison i trynet! Den kødden!
Den med flest stemmer vinner!
-Herregud! -Guvernør, ro deg ned.
-Hvilke stater ødela for oss? -Louisiana, Sør-Carolina og Florida.
Florida! Kuksugere!
-Er alt i orden? -Hva faen vil du?
Kom deg til helvete ut! Kom deg ut, ditt kryp!
Hvorfor har vi et valgmannskollegium?
Fordi republikanerne ikke vil vedta en grunnlovsendring-
-fordi de vet at de vil tape hvert eneste valg!
Det er den eneste konkurransen i verden der man taper om man vinner!
Man taper! Man taper!
Det er urettferdig. Det gir ingen mening.
Vi må jobbe med nederlagstalen din.
-Guvernør! Nei! -Guvernør!
-Nei! -Vent! Vent! Vent!
-Å nei! Guvernør, nei! Vent! -Sir!
-Guvernør! Nei! -Jeg er presidenten!
Ikke ta livet av deg!
-Guvernør, det er ikke verdt det! -Jeg vant! Jeg er presidenten!
NEW YORK-BØRSEN
Den store depresjonen begynte med børskrakket i oktober 1929.
Aksjeprisene stupte med 50 % på ti uker, og milliarder ble tapt.
Folk mistet jobbene sine, sparepengene sine og hjemmene sine.
Økonomisk ruin og høy arbeidsledighet førte til fortvilelse,-
-og selvmord var utbredt.
Køene til suppekjøkken var lange.
Folk var takknemlige for all hjelp de kunne få.
Vel, de fleste.
GRATIS FOR ARBEIDSLEDIGE
Ekstra! Ekstra! Hoover sier det er Coolidge-depresjonen!
Les alt om det! Hoover sier det er Coolidge-depresjonen!
Hva tar så lang tid i dag?
Se på dette. Køen er jo uendelig.
-Det er sprøtt. -Utrolig.
Forferdelig.
Hei, Ralph. Hvordan går det? Lenge siden sist.
Hei, kompis.
Hva gjør du?
Jeg snakker med Ralph.
Gi deg. Du kjenner ham knapt.
-Vi spilte baseball sammen. -Han er ikke kompisen din.
Du prøver å snike. Du kan ikke gjøre det her.
Du later som du kjenner noen bedre enn du gjør-
- for å snike. -Vi vokste opp sammen.
Det er forbeholdt nærmeste familie.
Hvem utnevnte deg til kansler for sniking?
Faren min. Han døde, og nå er jeg den nye kansleren.
Faren din var full av dritt. Og det er du også.
For 20 år siden hadde jeg grisebanket deg.
-Ja, klart. Lykke til med suppen. -Jeg hadde ikke grisebanket han.
Jeg kunne ikke ha grisebanket noen, men det er morsomt å si.
Det hadde vært gøy å si det og faktisk gjøre det.
Jeg kan se det for meg.
Forresten, hørte du om Stu Mackey? Begikk selvmord. Hoppet fra en bro.
-Herregud. Jeg kjente ham godt. -Ja, han la igjen et selvmordsbrev.
Sa farvel til alle, nevnte kona, familien, nære venner.
Marty, Bob, Mel og Jeff Salcido.
Nevnte...
-Nevnte han meg? -Jeg tror ikke det. Nei.
-Nevnte han meg ikke? -Nei.
Jeg kjente ham bedre enn Jeff Salcido. Lurer på hvorfor han ikke nevnte meg.
Jeg så ham i forrige uke.
Vi fortrodde oss til hverandre. Jeg åpnet meg for ham.
Jeg betrodde meg til ham om at jeg kom meg ut av krigen-
-ved å late som jeg var gal.
-Gjorde du det? -Ja.
Jeg gikk inn og sa:
"Jeg har ikke vært ute av huset på fem år.
Dette er første gang. Jeg kan ikke slåss mot noen." Ja.
Jeg visste ikke at imbesil var en kategori.
Forresten, la oss holde militærgreia mellom oss.
Jeg sa at jeg var homofil.
-Smart. -Ja. Jeg er ikke det.
-Det sier seg selv. -Hvorfor sa du det?
Jeg sier bare...
Hvis det sier seg selv, er det ingen grunn til å si det.
Noen ganger når det sier seg selv,-
-må man si det for å være sikker på at ingen sier det.
Ikke si til noen at jeg gjorde det.
-For å slippe militærtjeneste. -Nettopp.
-Det sier seg selv, ikke sant? -Igjen.
Det er noe annet.
-Skjønner du? -Ja da.
Fortsett.
Jeg skjønner ikke hvorfor jeg ikke ble nevnt i brevet.
Er det mulig at jeg fornærmet ham?
Sa du noe til ham?
Vel, jeg... Jeg roste potetsekken hans.
-Du gjorde hva? -Ja.
Han hadde på seg en kledelig potetsekk.
Sammenlignet med andre potetsekker var den veldig fin.
Så jeg sa: "Fin potetsekk."
-Sa du at den var fin? -Han kledde den faktisk.
Han var åpenbart flau.
Jeg spurte hvor han fikk tak i den i tilfelle jeg trenger en.
Det var et kompliment. Se på den potetsekken. Ville du brukt den? Nei.
Se på den potetsekken, den er forferdelig.
Alt er relativt. Det finnes stygge og fine potetsekker.
En attraktiv potetsekk?
Sammenlignet med de andre. Det er alt jeg sier.
Uansett er det ingen grunn til å ikke nevne noen i et selvmordsbrev.
-Det er urettferdig. -Neste. Vær så god.
Takk.
-Takk. -For det første, takk for suppen.
-Bare hyggelig. -Kan jeg komme med et forslag?
-Ok. -Den er litt smakløs.
-Suppen er grei. -Kunne trengt litt salt.
-Vi salter ikke suppen. -Vanligvis er det salt i supper.
-Tiggere kan ikke være kresne. -Jeg er en kresen tigger.
-Vil du gi suppen tilbake? -Jeg spiser suppen.
-Ok. -Fortsett.
Har du brød? Jeg har ikke noe brød.
Brød, brød, brød. Alle har brød.
-Vet du om noen som har det verre enn meg? -Stu Mackey.
-Jeg henter brød. -Neste!
-Jeg fikk ikke brød. -Hei!
-Hei, hva gjør du? -Nei. Jeg henter bare et stykke brød.
Du må stå i kø.
-Jeg har stått i kø. -Du har fått brød.
-Jeg fikk ikke brød. -Din jævla drittsekk!
-Du sniker. -Jeg sniker ikke.
-Gå bakerst i køen. -Man går ikke bakerst i køen for brød.
-Bakerst. Bakerst i køen. -Gå bak.
Hold kjeft! Hold kjeft.
-Bare still deg i kø. -Jeg har stått i kø.
Dra til helvete, hele gjengen! Skitne bomser!
For 20 år siden hadde jeg grisebanket dere.
For 20 år siden. Ikke nå. For 20 år siden kunne jeg ha gjort det.
-Sett deg eller stikk. -For 20 år siden.
-Fikk du ikke brød? -Nei.
Er det Stu Mackeys enke i køen?
Ja. Gloria. Veldig trist.
-Jeg skal spørre henne om brevet. -Nei.
-Straks tilbake. -Neste!
Gloria.
-Hei. -Hei.
-Jeg hørte om Stu. Kondolerer. -Takk.
Hadde du noen anelse om at det ville skje?
Ingen anelse.
Sa han at han var deprimert?
Nei. Han virket så glad. Han hadde nettopp kjøpt ny potetsekk.
Jeg ga ham et kompliment for den. Han så flott ut i den.
Bare se på potetsekkene her. Grusomme.
-Hans var mye bedre. -Det minner meg så mye om ham.
-Andre potetsekker? -Ja.
Tenker du på ham hver gang du spiser potet?
Jeg var litt sjalu. Jeg vil ha en sånn potetsekk.
-Har du fortsatt potetsekken? -Han hoppet i potetsekken.
-Vi har den ikke lenger. -Hvorfor hoppet han i sin beste potetsekk?
-Det får vi aldri vite. -Stu... Vi var nære.
-Snakket han om meg? -Nei.
-Ikke et ord? -Han sa at dere snakket litt.
Han fortalte at du kom deg ut av krigen ved å late som du var en imbesil.
Det var personlig. Han burde ikke ha sagt det.
Vi delte ting, Larry. Vi var gift.
Dere delte ikke så mye. Han sa ikke hvorfor han begikk selvmord.
Du sa dere delte mye, men han delte ikke det.
Jeg prøver å huske de fine stundene.
Var han negativ til at jeg lot som jeg var imbesil?
-Hvorfor spør du? -Fordi han skrev dette lange,-
-så vidt jeg forstår, selvmordsbrevet.
Han nevnte mange jeg kjenner i brevet, men ikke meg.
Nei, han nevnte ikke deg.
Hvorfor utelate en fyr som meg fra et sånt brev?
-Hvorfor bryr du deg? -Det er urettferdig.
Mannen min hopper fra en bro,-
-men det er urettferdig at han ikke nevnte deg?
Du skjønner vel at jeg er såret?
-Jeg er så lei meg på dine vegne. -Takk.
Uansett, det er vann under broen.
-Herregud. -Ja. Ok.
Glem vann. Og glem vann og broer.
La oss legge det bak oss.
-Det er vanskelig å tenke på. -Det er vel det.
-Jeg er veldig trist. -Jeg kondolerer inderlig.
-Takk. -Og det går bra med deg?
Nei. Jeg har det forferdelig.
-Jeg er helt på felgen. -La meg foreslå dette.
Det er et suppekjøkken i sentrum.
Mye bedre enn dette. Køene er veldig korte. De har god kaffe.
-La oss dra dit og ta en kaffe. -Hva?
Kom igjen. Vi setter oss ned og koser oss.
-Du og jeg? -Ja.
-Larry, jeg... Jeg sørger. -Ja, selvfølgelig. Sørg i vei.
Jeg skal ikke stå i veien for det. Men sørgende må spise og drikke.
Sørgende gjør alt en vanlig person gjør, bare på en saktere, tristere måte.
Sørgende er som vanlige folk, bare uten livsgnisten.
Jeg har gått med sørgende før.
Etter ti minutter var sørgeren 50 meter bak meg.
Jeg sa: "Kom igjen, sørger. Raska på."
Hvis jeg måtte gi ett råd til en som ikke sørger, ville det vært:
Aldri gå tur med en sørger, for du vil angre på det.
Larry, jeg skal være tydelig...
Om jeg ikke sørget, om jeg var enslig,-
-og du var den siste mannen på planeten,-
-ville jeg ikke gått tur med deg eller drukket kaffe eller andre væsker med deg.
Ok, jeg skjønner det. Det er en 50-50 greie.
Det er som et myntkast. Kaffe eller ikke...
Hold kjeft, Larry. Gå bakerst i køen.
Ok.
Hei! Vet du hva? Kan du ta et ekstra stykke brød?
-Jeg fikk ikke brød. -Bakerst i køen. Ingen sniking.
-Jeg var bakerst i køen. -Bakerst i køen.
-Han prøver seg igjen! -Han her, altså.
-Jeg var bakerst i køen! -Han sniker igjen!
-Bu! -Bakerst i køen!
-Bakers i køen! -De ga meg ikke brød!
George Washington nærmet seg slutten på sin andre periode.
Og selv om grunnloven tillot ubegrenset gjenvalg,-
-mente Washington at det var best for landet at han trådte tilbake-
-for å bevise for folket at demokrati var viktigere enn makt.
Washington advarte også mot økningen av politiske fraksjoner.
Han fryktet at hvis folk stemte basert på partilojalitet-
-istedenfor nasjonens felles interesse,-
-ville det føre til hevngjerrighet-
-og at utspekulerte og prinsippløse menn fikk kontrollen i regjeringen.
Men det kan aldri skje.
Mine medborgere,-
-jeg står foran dere i dag som deres president-
-for å kunngjøre at jeg ikke søker en tredje periode.
Hva?
Landet ditt trenger deg!
For å sikre suksessen til vårt nye demokrati-
-mener jeg at ingen mann bør ha mer enn to perioder som president.
Og jeg håper at fremtidige presidenter vil følge meg.
Hva om en fremtidig president ikke gjør som deg-
-og stiller til valg for en tredje periode?
Da finnes det ordninger.
Kongressen kan vedta en grunnlovsendring som forbyr det.
Veldig smart.
Hva om det er en drittsekk i embetet, en narsissistisk drittsekk-
-som ikke følger grunnloven?
Ja!
-Ja. -Hva da?
Jeg forstår at du er ivrig, sir, men kanskje du kan tone ned språket ditt.
Beklager, herr president. Tanken gjør meg bare så sint.
Jeg forstår. Men vær trygg, selv om denne fremtidige presidenten-
-bryter grunnloven, vil ikke Kongressen-
-og USAs høyesterett tillate det.
Det stemmer.
Men hva om Høyesterett er en gjeng med ja-menn,-
-og Kongressen er en gjeng med pyser-
-som bryr seg mer om partiet enn landet?
Jeg kan ikke engang forestille meg at slike menn eksisterer.
Men for å ytterligere sikre suksessen til dette eksperimentet-
-vil jeg foreslå at etter hvert presidentvalg,-
- er det en fredelig maktoverføring... -Ja.
...der taperen aksepterer valgresultatet-
-og støtter vinneren med hele sitt hjerte.
Som seg hør og bør.
Alle som ikke aksepterer resultatet av et rettferdig valg, er sosiopater.
En galning!
En slik mann kan til og med oppfordre til opprør-
-heller enn å innrømme at han tapte.
-For en kuksuger! -Kjeltring!
Han kan bruke presidentskapet til å berike seg selv og familien.
Nei, nei.
Han kan sende tropper inn i amerikanske byer-
-for å terrorisere og drepe amerikanske borgere,-
-bare for å distrahere fra det faktum at han er venn med en pedofil!
Han kan angripe universiteter, den frie pressen,-
-og kneble alle som våger å kritisere ham.
-Kom igjen! Det kan aldri skje. -Det er det du tror.
Foreslår du at presidenten tar seg tid-
-til å utfordre alle som våger å gjøre narr av ham,-
-som om han var en sippunge?
En sippunge.
Umulig.
Hvilken folkevalgt president ville gjort noe sånt?
En usikker, løgnaktig drittsekk som jukser i golf.
-Han jukser i golf! -Det er sykt.
-Det er avskyelig. -Hva er golf?
En sport fra Skottland. Det er veldig gøy.
Hva slags mann jukser i slik golf?
-En drittsekk! -En syk mann!
Nevnte jeg at han er bestevenn med en pedofil?
Vær rolige, borgere. Han snakker bare hypotetisk.
I virkeligheten ville en mann av så dårlig karakter-
-aldri bli valgt til president i utgangspunktet.
Dette er bare et tankeeksperiment.
Men hva om han var en dypt korrupt svindler,-
-en patologisk løgner som utnytter folks fordommer?
Antyder du at velgerne våre er så lettlurte-
-at de blir overtalte av en sånn kjeltring?
Ja, herr president, det er akkurat det jeg tror!
Stemte de på ham, må de like ham. Det er folkets vilje.
Det er dumhet.
Det er demokrati!
Å stemme på en drittsekk som det er slutten på demokratiet vårt.
-Du er en drittsekk! -Du er en drittsekk!
-Du og du! -Nei, du er det! Du er det!
-Du er det! -Hold kjeft, kjerring!
Borgere, vær så snill!
Stopp! Dette er galskap!
Borgere!
Du er en kødd!
Folkens! Borgere, stopp!
Jeg bønnfaller dere, dette er galskap! Borgere!
Vi ligger tynt an.
TIL MINNE OM ROB REINER
Norske tekster: Hanna Naess Huseklepp