4. HEINÄKUUTA 1776 AMERIKAN YHDYSVALLAT
Vuonna 1803 Thomas Jefferson osti Louisianan -
Napoleonilta 15 miljoonalla dollarilla. Se kaksinkertaisti USA:n koon -
mukavalla hinnalla, joka oli noin seitsemän dollaria neliökilometriltä.
Presidentti Jefferson määräsi Meriwether Lewisin retkikunnan -
tutkimaan ja dokumentoimaan uutta aluetta.
Lewis valitsi parhaan ystävänsä William Clarkin -
retkikunnan toiseksi johtajaksi.
12 875 kilometrin matkan odotettiin kestävän vuosia, -
mutta ennen kuuluisan vaelluksen aloittamista -
heidän piti ylittää suurin esteensä.
Lewisin vaimo, Mavis.
Kulta! Hyvänen aika.
Kaipasin sinua niin paljon. Ihanaa, että olet kotona!
Onko tuo uusi myssy? -On. Tein sen, kun olit poissa.
Hyvin pukeva. Erinomaista työtä. -Kiitos.
Olet hyvä ompelija. -Teen parhaani.
Voisit tehdä mitä vain noilla pikku käsilläsi.
Kaipaan sinua niin paljon. Minä vain kaipaan sinua.
Tiedän, että olet ollut poissa, mutta täällä on paljon tekemistä.
Käymäläkuopat pitää kaivaa ennen sateita.
Älä unohda viime vuoden nahkoja. Ne pitää parkita.
Emme ehtineet parkita niitä. Hyvänen aika. Siinä on paljon työtä.
Miten tapaaminen presidentti Jeffersonin kanssa meni?
Arvaa, mistä kaikki puhuvat. -Intiaanien verilöylystäkö?
Ei. Louisianan ostosta.
Se on iso juttu. -Valtava.
Kerro siitä tapaamisesta. Mitä hän sanoi?
No, se on...
Se on hullua, mutta... -Mitä?
Hän haluaa, että tutkin Oregonin reittiä.
Mitä? Sinäkö? -Louisianan ostoa. Niin.
Hän tarvitsee karttoja. -Karttoja?
Hän haluaa tietää, mitä osti.
Tulit juuri kotiin ja nyt lähdet taas.
Luuletko, että haluan lähteä? Haluan olla täällä kanssasi.
Haluan nylkeä ruhot ja parkita taljat.
Haluan purkittaa hedelmät ja suolata kurkut.
Olin valmis siihen.
Teetkö tämän yksin? Menetkö yksin Oregonin reitille?
En.
-Et. Onko sinulla seuraa?
Clark on... Clark on tulossa. Clark tulee mukaani.
William Clark? -Niin, William.
William tulee.
Paras ystäväsi ja kalakaverisi? -Jefferson haluaa Clarkin mukaan.
Luuletko, että haluan Clarkin? Hän valittaa koko ajan.
Hän on huono kiipeilijä.
Hänellä on vaivaisenluut. -Vaivaisenluut?
Ja hän vain hokee: "Jalkani, varpaani."
Tein parhaani välttääkseni sen, kulta.
En halua lähteä tutkimusretkelle Clarkin kanssa.
Presidentti halusi, että kartoitat Oregonin reitin -
parhaan ystäväsi William Clarkin kanssa.
Se on sattuman määritelmä.
Tässä on paras ystäväni.
En edes maininnut häntä presidentti Jeffersonille.
Hän sanoi: "Haluan William Clarkin mukaasi."
Hän ei tiedä ystävyydestämme. Anteeksi. Kuka se voisi olla?
Hei, William! -Hei!
Voi luoja, mikä yllätys. -Clark!
Kuulin, että palasit juuri.
Hei, kulta. Katso. -William Clark.
Puhuimme juuri sinusta.
Niin. -Miten Abigail voi?
Hän voi hyvin. -Hyvä.
Miten vaivaisenluusi voivat?
Mitä? Mitkä? -Vaivaisenluut.
Vaivaisenluusi. -Vaivaisenluut.
Niin. -Hyvin.
Ne ovat kunnossa. -Niinkö?
Käytät pajunkuorta, vai mitä?
Pajunkuorta. Niin, käytin sitä. Sitä pureskellaan.
Ei, sitä hierotaan vaivaisenluihin.
Teen sitäkin. Hieron ja pureskelen, ja sitten varvas teki näin.
Hierot ja pureskelet? -Joo.
Se on ihme. -Se oli ihme.
Annan teidän jutustella.
Minulla on kotitöitä.
Kotitöitä. -Paljon pyykkiä yhdelle.
Kerroitko hänelle? -Kerroin.
Sopiko se hänelle? -Ei ollenkaan.
Kerroitko Abigailille? -Kerroin.
Mitä hän sanoi? -Ei hyvä.
Me menemme. -Niin. Meidän on mentävä.
Siitä ei ole epäilystäkään. Me menemme.
Kyllä. -Me menemme.
Tuo onkivapasi. -Joo.
Joo. -Minulla on vieheitä ja syöttejä.
Entä verkko? Onko sinulla verkko? -Ei ole.
Käytän hattuani. -Mitä? Hienoa.
Koko matka on pelkkää hauskanpitoa.
Pidämme hauskaa. -Kalastusta. Siinä kaikki.
Meidän pitää tutkia paikkoja.
Niin. -Niin.
Mitä se sisältää?
Kuvittelen, että menemme paikkaan, jossa emme ole käyneet.
Katselemme ympärillemme.
Voisimme tehdä niin. Se ei ole vaikeaa. -Se on helppoa.
Kävit Washingtonissa. Näit Jeffersonin. Millainen hän on?
Mulkku. -Niinkö?
Niin. -Hän on outo tyyppi.
Aina menossa Ranskaan. -Niin.
Mitä hän tekee Ranskassa?
Entä me? Voimmeko tuoda intiaanivaimoja?
Niin ei saa enää sanoa.
Vain he voivat sanoa niin. -Selvä. Tiipii?
Tiipii käy. -Wampum. Voimmeko sanoa wampum?
Se on harmaata aluetta. -Ihan sama.
Tästä matkasta tulee mahtava. -Niin mahtava!
Niin mahtava! -Mikä on niin mahtava?
Se on valtava taakka.
Niin. -Joudumme jättämään perheemme -
ja lähtemään tämän hullun jutun takia.
Niin. -Emme halua lähteä.
Mutta vastuu, jonka tunnemme presidenttiämme kohtaan...
Kanssaihmisiä. -Kanssaihmisiämme kohtaan.
Maan palveleminen. -Juuri niin.
Tiedätkö mitä? Sinun pitää pakata, vai mitä?
Niin pitää. -Ei. Minulla on vain pari kysymystä.
Presidentti Jefferson valitsi sinut tutkimusretkelle.
Kyllä. -Oletko tavannut presidentti Jeffersonin?
Olen. -Millainen hän on?
Mulkku.
Oletko käynyt ennen tutkimusretkellä? -Jos on elossa, on tutkimusretkeilijä.
Jos käyn paikassa, jossa en ole käynyt, minä tutkin sitä.
Tutkitko? -Kyllä.
Hän on tutkinut paikkoja koko ikänsä.
Tarkkailen. -Katso hänen silmiään.
Niin. -Katso noita suuria silmiä.
Hän on suurisilmäinen kaveri. Hänessä on rajatonta uteliaisuutta.
Oletan, että kun teette sitä, menette kalaan.
Niin. Selviytymiskalastusta.
Aivan. -Selviytymistä.
Ei hauskaa kalastusta. -Ei.
Emme kalasta huvin vuoksi. -Kalastamme syödäksemme.
Kauanko tässä menee?
Ei kovin kauan. -Pari vuotta.
Pari vuottako? -Ei.
Hän ei tiedä, mistä puhuu.
Väitätkö, että Clarkin ja Lewisin tutkimusretki -
kestää pari vuotta? -Mikä?
Se ei ole Clark ja Lewis. Se on Lewis ja Clark.
Ei, vaan Clark ja Lewis. Aakkosjärjestyksessä.
Olemme Lewis ja Clark. Siinä se.
On mielenkiintoista katsoa sitä aakkosjärjestyksessä.
Niin.
Sitä voi katsoa aakkosjärjestyksessä. Se ei tee siitä mielenkiintoista.
Se on kuin kinkkua ja munia. -Aivan.
Munat edeltävät kinkkua aakkosissa, -
mutta se kuulostaa paremmalta, kun sanoo kinkkua ja munia.
Silti se maistuu samalta, oli se sitten kinkkua ja munia tai munia ja kinkkua.
Kukaan ei syö meitä, Clark. -Jokin syö minua.
Lähteekö kukaan muu matkalle?
Ei. -Ei.
Pari intiaanityttöä. -Tyttöä?
Lähtevätkö intiaaninaiset mukaan? -He ovat vanhoja.
Vanhoja intiaanityttöjä? -Kyllä.
Vanhoja ja sairaita. -Niin.
Sairaita? -Niin.
Kyhmyisiä. -Kyhmyisiä.
Lopeta. Miksi he lähettävät intiaanivaimoja mukaanne?
Niin ei saa sanoa.
Eikö? Selvä. -Ei.
Mitä he tekevät?
He suunnistavat. -Tarvitsemme ohjeita.
Kuka tietää paremmin kuin vanhat intiaaninaiset?
Aivan. -Olet oikeassa.
Heidät halutaan pois reservaatista, koska he ovat rumia.
He eivät halua heitä. -Ovatko he rumia?
Tiedätkö mitä? -Olen vain utelias tästä.
Sinun pitää pakata. Eikö?
Niin pitää. Vaatteet ovat kuivumassa.
Niin. Selvä. Pitää mennä.
Hyvä on. Nähdään kohta.
Voitko uskoa? -Voitko uskoa?
Hän uskoi koko jutun. -Koko jutun.
Koko jutun. -Kaiken. Vaivaisenluut.
En tiedä, mikä vaivaisenluu on. -Entä hieronta ja pureskelu?
Tuletko kanssani kotiini puhumaan Abigailille, -
jotta pääsen pälkähästä kuten sinä? -Joo.
Hienoa. -Totta kai.
Mennään meille. -Selvä.
Minne menet? -Minne menet?
Kotiini. -Se on täällä päin.
Eikä ole. Se on polun varrella.
Niin, tuo polku tuolla.
Oletko varma?
Luulen niin.
Mitä oikein ajattelen? -Luulin, että...
ME KANSALAISET
Demokratiamme eroaa muista siinä, että ehdokas voidaan valita presidentiksi, -
vaikka hän ei saisikaan eniten ääniä.
Outoa, eikö?
Logiikkaa uhmaavista syistä -
perustajaisät kirjasivat perustuslakiin valitsijamiesjärjestelmän, -
joka ei ole yliopisto.
Se ei ole paikka, vaan prosessi, -
jossa joka osavaltiolla on tietty määrä valitsijoita, -
jotka määräytyvät väestön mukaan.
Tämän oudon prosessin takia viisi kertaa USA:n historiassa -
kansanäänestyksen voittaja on menettänyt viran.
Vuonna 1876 demokraatti Samuel J. Tilden -
asettui republikaanien Rutherford B. Hayesia vastaan.
Vaali-iltana epävakaa Tilden odotti tuloksia hotellihuoneessaan.
Tämä on loistava. -Kiitos.
Loistava kiitospuhe. Kiitos.
Kiitos, kuvernööri. -Entä tämä rivi?
"Hudsonin rannoilta pohjoisen kumpuileville kukkuloille -
äänenne on kuultu." -Kuultu.
Toivottavasti saan sanoa tämän. -Kiitos.
Seaburn valtiovarainministeriöön. -Kyllä.
Coleman ulkoministeriöön. -Luovaa.
Hänellä ei ole kokemusta ulkopolitiikasta, mutta...
Ei, mutta voit hallita häntä. -Ehdottomasti.
Niin. -Kerron, mitä muuta ajattelen.
Ajattelin tehdä sinusta ensimmäisen mustan hallituksen jäsenen.
Postilaitoksen johtaja. Sinä. -En tiedä, mitä sanoa.
Hienoa. -Sinä!
Minä toimitan. -Sinä toimitat. Rakastan sitä.
Kun ajattelen Valkoiseen taloon muuttamista, -
ensinnäkin patja pitää vaihtaa.
Grant, en nuku hänen ällöttävällä...
Hän juo ja polttaa sängyssä. -Niin.
He hoitavat sen.
Tuovatko he uuden patjan? -Ehdottomasti.
Emme tiedä sitä. Tiedätkö, mitä he tekevät? He kääntävät patjan ympäri.
Sata vuotta ällöttävyyttä.
Tarvitaan uudet lakanat. Kuka sen maksaa? -Veronmaksajat.
Entä itse muutto?
Miehemme ovat valmiina.
Entä tipit, kun muuttomiehet... -Tipit?
Paljonko annan tippiä?
Joskus ei ole vaihtorahaa. Pitää antaa dollari.
Kukaan ei saa dollaria.
Valkoinen talo on kansan talo. Kansa maksaa.
Enkö minä maksa mistään? -Et maksa mistään.
Kuulostaa hyvältä. -Niin.
Kuvernööri, minulla on vaalien tulokset.
82 prosenttia kansasta äänesti, lähes koko kansakunta.
Kansanäänten voittaja 250 000 äänellä -
on kuvernööri Tilden.
Mutta...
-Aika sytyttää.
Etsitään jotain. -Ei siinä vielä kaikki.
Mitä sanoit? -Mitä?
Valitsijamieskokouksen äänestys...
184, Tilden.
185, Hayes.
Mitä? -Mitä?
Hayes voitti. -Mitä?
Hän on presidentti.
Sinä hävisit. -Ei! Minä voitin!
Minulla on eniten ääniä. Mikä helvetti on valitsijamieskokous?
Äänestys. -Mitä paskaa tuo on?
Se lukee perustuslaissa. -Ei! Se ei ole reilua!
Minä voitin! Millainen maa tämä on?
Demokratia. -Eikä ole!
Sain eniten ääniä. Kuka tämän valitsijamiesjärjestelmän keksi?
Helvetin perustajaisät? Mitä ääliöitä!
Madison, haluaisin motata häntä naamaan. Se mulkku!
Eniten ääniä saanut voittaa!
Jessus! -Kuvernööri, rauhoittukaa.
Mitkä osavaltiot pettivät meidät? -Louisiana, Etelä-Carolina ja Florida.
Florida! Mulkvistit!
Onko kaikki hyvin? -Mitä helvettiä haluat?
Painu helvettiin täältä! Häivy, hännystelijä!
Miksi meillä on valitsijamiehet?
Republikaanit eivät hyväksy perustuslain lisäystä, -
koska he tietävät häviävänsä joka vaalit!
Ne mulkvistit!
Se on maailman ainoa kilpailu, jossa voittaja häviää!
Sinä häviät!
Sinä häviät! Sinä häviät!
Se ei ole reilua.
Siinä ei ole järkeä.
Meidän pitää työstää tappiopuhettasi.
Kuvernööri! Ei! -Kuvernööri!
Ei! -Odottakaa!
Ei! Kuvernööri, ei! Odottakaa! -Herra!
Kuvernööri! Ei! -Olen presidentti!
Olen presidentti! -Älä tapa itseäsi!
Kuvernööri, se ei ole sen arvoista! -Minä voitin! Olen presidentti!
NEW YORKIN PÖRSSI
Suuri lama alkoi osakemarkkinoiden romahduksesta lokakuussa 1929.
Osakkeiden hinnat romahtivat 50 prosenttia kymmenessä viikossa.
Se pyyhki pois miljardien omaisuuden.
Ihmiset menettivät työnsä, säästönsä ja kotinsa.
Taloudellinen tuho ja työttömyys johtivat laajaan epätoivoon, -
ja itsemurhat olivat yleisiä.
Leipäjonot olivat korttelin mittaisia.
Ihmiset olivat kiitollisia kaikista almuista.
No, useimmat.
ILMAINEN TYÖTTÖMILLE
Erikoisnumero! Hooverin mukaan tämä on Coolidgen lama!
Lukekaa kaikki! Hoover sanoo, että tämä on Coolidgen lama!
Mikä tänään kestää? -Lukekaa kaikki!
Katso tätä. Tämä jono ei lopu koskaan.
Hullua. Niin. -Uskomatonta.
Kamalaa.
Hei, Ralph. Miten menee? Pitkästä aikaa.
Hei, kaveri. -Onko sinulla savuketta?
Mitä sinä teet?
Juttelen kaverini Ralphin kanssa.
Älä viitsi. Tuskin tunnet häntä.
Pelasimme baseballia yhdessä. -Hän ei ole kaverisi. Valehtelet.
Rupattelet ja etuilet. Se ei käy. -En tiedä, mitä se tarkoittaa.
Se on sitä, kun teeskentelee tuntevansa jonkun, -
jotta voi etuilla jonossa. -Kasvoimme yhdessä.
Rupattelu on vain lähisukulaisille. Serkutkaan eivät kelpaa.
Kuka nimitti sinut rupattelukansleriksi?
Isäni. Ja hän kuoli. Ja nyt minä olen uusi kansleri.
Isäsi puhui paskaa. Niin sinäkin.
20 vuotta sitten olisin hakannut sinut.
Niin varmaan. Onnea keiton kanssa.
En olisi hakannut häntä.
En voisi hakata ketään, mutta on hauska sanoa niin.
Niin on. Se on hauska sanoa.
Olisi hauskaa sanoa se ja seisoa sanojesi takana.
Voin kuvitella sen.
Kuulitko muuten Stu Mackeystä?
Hän teki itsemurhan. Hyppäsi sillalta.
Voi luoja. Tunsin hänet hyvin. -Hän jätti itsemurhaviestin.
Hyvästeli kaikki ja mainitsi vaimonsa, perheensä ja ystävänsä.
Marty, Bob, Mel, Jeff Salsido.
Mainitsiko hän...
Mainitsiko hän minut?
En usko. Ei.
Eikö hän maininnut minua? -Ei.
Tunsin hänet paremmin kuin Jeff Salcido. Miksiköhän hän ei maininnut minua?
Näin hänet viime viikolla leipäjonossa.
Vaihdoimme paljon salaisuuksia. Avauduin hänelle.
Uskouduin hänelle siitä, miten selvisin suuresta sodasta.
Niinkö? -Teeskentelin olevani hullu.
Teitkö niin? -Tein.
Menin sinne ja sanoin:
"En ole käynyt ulkona viiteen vuoteen."
"Tämä on ensimmäinen kerta. En voi taistella kenenkään kanssa. Minä..."
En tiennyt, että "imbesilli" on kategoria. Onko se?
Pidetään armeijajuttuni meidän välisenämme.
Kerroin olevani homoseksuaali. Niin pääsin pois.
Fiksua. -Niin. Tai siis en ole.
Se on sanomattakin selvää. -Miksi sanoit niin?
Sanon vain...
Jos se on sanomattakin selvää, sitä ei ole syytä sanoa.
Joskus, kun se on sanomattakin selvää, -
pitää sanoa, että se on sanomattakin selvää, jotta kukaan ei sano sitä.
Älä kerro kenellekään, että tein niin.
Päästäksesi pois armeijasta. Toki. -Aivan.
Sekin on sanomatta selvää. -Taas.
Se on erillinen ajatus.
Tiedätkö, mitä tarkoitan? -Toki.
Liikettä niveliin.
En ymmärrä, miksei minua mainittu viestissä.
Onko mahdollista, että loukkasin häntä jotenkin?
Sanoitko hänelle jotain?
Minä... Kehuin hänen perunasäkkiään.
Teit mitä? -Niin.
Hänellä oli perunasäkki, ja minusta se sopi hänelle.
Muihin perunasäkkeihin verrattuna se oli todella hyvännäköinen.
Sanoin: "Hei, kiva perunasäkki."
Sanoitko, että se on kiva? -Moni ei pysty siihen.
Hän näytti hyvältä siinä.
Kukaan ei yritä näyttää hyvältä perunasäkissä. Häntä selvästi nolotti.
Kysyin, mistä hän sai perunasäkin, siltä varalta, että tarvitsen sellaisen.
Se oli kohteliaisuus. Katso tuota perunasäkkiä.
Käyttäisitkö tuota? En.
Katso tuota perunasäkkiä. Hän näyttää kamalalta.
Kaikki on suhteellista. On kamalia ja hyviä perunasäkkejä.
Hänellä oli erityisen hyvä perunasäkki.
Kutsut perunasäkkiä kauniiksi.
Näihin muihin verrattuna. Siinä kaikki.
Tiedätkö mitä? Se ei silti ole syy olla mainitsematta jotakuta itsemurhaviestissä.
Se ei ole reilua. -Seuraava. Ole hyvä.
Kiitos.
-Ensinnäkin, kiitos keitosta.
Ole hyvä. -Saanko ehdottaa jotain?
Hyvä on. -Se on vähän mautonta.
Keitto on hyvää. -Suola tekisi terää.
Suolaa ei ole. -Ei suolaa?
Emme suolaa keittoa. -Yleensä on keittoa ja suolaa.
Köyhällä ei ole varaa valita. -Tiedätkö mitä? Olen nirso köyhä.
Haluatko antaa keiton takaisin? Syöjiä riittää.
Minä syön keiton.
Selvä. -Liikettä niveliin.
Onko sinulla leipää? En saanut leipää.
Leipää. Kaikilla on leipää.
Tunnetko ketään minua epäonnisempaa? -Stu Mackeyn.
Haen leipää. -Seuraava!
En saanut leipää. -Hei!
Mitä sinä teet?
Ei. Otan vain palan leipää.
Leipää saa vain jonottamalla.
Mutta olin jo jonossa. -Sait jo leipää.
En saanut leipää. -Senkin paskiainen!
Etuilet jonossa. -En etuile.
Jep. Rupattelija, mene taakse.
Ei jonon perälle mennä leivän takia.
Taakse. Jonon perälle. -Mene taakse.
Hiljaa! Ole hiljaa.
Mene takaisin jonoon. -Olin jo jonossa.
Painukaa helvettiin! Suksikaa kuuseen, senkin saastaiset pummit!
20 vuotta sitten olisin hakannut teidät kaikki.
Istu alas! -20 vuotta sitten. Ei nyt.
Ei nyt. Mutta 20 vuotta sitten olisin voinut.
Istu tai häivy. -Niin, 20 vuotta sitten.
Etkö saanut leipää? -En.
Onko Stu Mackeyn leski jonossa?
On. Gloria. Surullista.
Kysyn häneltä viestistä. -Se ei kuulosta hyvältä idealta.
Palaan pian. -Seuraava!
Gloria.
Hei. -Hei.
Kuulin Stusta. Olen pahoillani. -Kiitos.
Aavistitko, että näin kävisi? -Minulla ei ollut aavistustakaan.
Kertoiko hän koskaan olevansa masentunut?
Ei. Hän vaikutti onnelliselta. Hän oli juuri ostanut uuden perunasäkin.
Kehuin hänen perunasäkkiään. Minusta hän näytti hyvältä siinä.
Kun katsoo näitä muita perunasäkkejä, unohda koko juttu.
Hänen oli paljon parempi. -Se muistuttaa minua hänestä.
Muut perunasäkit? -Niin.
Ajatteletko häntä aina, kun syöt perunaa?
Tiedätkö mitä? Olin vähän kateellinen.
Jos tarvitsisin perunasäkin, haluaisin sellaisen.
Onko sinulla vielä se perunasäkki?
Hän hyppäsi perunasäkissä.
Meillä ei ole sitä enää.
Miksi hyppäisit parhaassa perunasäkissäsi?
Emme saa koskaan tietää. -Stu. Olimme läheisiä.
Puhuiko hän minusta? Eikö sanaakaan? -Ei. Hän kertoi, että juttelitte.
Hän kertoi, miten vältit sodan -
teeskentelemällä imbesilliä.
Se oli henkilökohtaista. Hän ei olisi saanut kertoa.
Jaoimme asioita. Olimme naimisissa.
Ette jakaneet paljoakaan. Hän ei kertonut, miksi tappoi itsensä.
Sanoit, että jaatte kaiken. Olitte naimisissa, mutta hän ei jakanut sitä.
Yritän vain muistaa hyvät ajat.
Oliko hänellä negatiivinen mielipide siitä, että esitin imbesilliä?
Miksi kysyt? -Koska hän kirjoitti pitkän -
itsemurhaviestin.
Viestin.
Hän mainitsi viestissä monia tuttujani.
Monia ihmisiä. -Mutta ei minua.
Hän ei maininnut sinua.
Mietin vain, miksi hän jätti minut pois sellaisesta viestistä?
Miksi välität? -Koska se ei ole reilua.
Mieheni hyppäsi sillalta ja teki itsemurhan, -
mutta se, ettei sinua mainita viestissä, on epäreilua.
Ymmärrät, miten se loukkasi tunteitani.
Olen pahoillani puolestasi. -Kiitos.
Se on ollutta ja mennyttä.
Voi luoja. -Niin. Hyvä on.
Unohda vesi. Unohda vesi ja sillat.
Unohdetaan se.
Sitä on vaikea ajatella. -Niin kai.
Olen hyvin surullinen. -Olen todella pahoillani.
Kiitos. -Oletko kunnossa?
En. Voin surkeasti. En ole koskaan ollut näin surullinen.
Tuskin pysyn kasassa. -Minulla on ehdotus.
Keskustassa on soppakeittiö.
Paljon parempi kuin tämä. Jonot ovat lyhyitä.
Siellä on hyvää kahvia.
Mennään sinne kahville. -Mitä?
Tule. Istutaan alas ja pidetään hauskaa.
Minä ja sinäkö? -Niin.
Larry, minä... Minä suren. -Totta kai. Sure pois.
En halua riistää hyvää surua, mutta surijoiden on syötävä ja juotava.
Surijat tekevät kaiken, mitä muutkin, mutta hitaammin ja synkemmin.
Surijat ovat kuin tavallisia ihmisiä, mutta ilman kepeää askelta.
Olen kävellyt surijoiden kanssa, ja se on vaikeaa.
Kymmenen minuutin jälkeen surija oli 45 metrin päässä takanani.
Sanoin: "Tule, surija. Vauhtia. Liikettä, surija!"
Jos pitäisi antaa yksi neuvo ei-surijalle, se olisi:
älä koskaan lähde patikoimaan surijan kanssa. Tulet katumaan sitä.
Larry, juttu on näin. Teen tämän hyvin selväksi.
Jos en olisi surija... -Hyvä on, et ole surija.
Jos en surisi ja olisin sinkku -
ja sinä olisit viimeinen mies tällä planeetalla, -
en lähtisi kanssasi patikoimaan enkä joisi kahvia...
Niin. -...tai nesteitä kanssasi.
Ymmärrän sen. Mahdollisuudet ovat tasan.
Heität kolikkoa, joko saat kahvia tai et saa...
Ole hiljaa, Larry. Mene jonon perälle.
Selvä.
Hei! Tiedätkö mitä? Hakisitko ylimääräisen palan leipää?
En saanut leipää. -Jonon perälle. Ei rupattelua ja etuilua.
Olin jonon perällä.
Jonon perälle. -Olin jonon perällä.
Katsokaa häntä! Rikoksenuusija! -Tämä vitun tyyppi.
Olin jonon hännillä! -Paatunut rupattelija.
Buu! -Jonon perälle!
Jonon perälle! -En saanut leipää!
George Washingtonin toinen kausi lähestyi loppuaan.
Vaikka perustuslaki salli rajattomat uudelleenvalinnat, -
Washingtonin mielestä oli parasta, että hän astui syrjään.
Niin hän todisti kansalaisille -
sitoutuvansa demokratiaan vallan sijaan.
Washington varoitti myös poliittisten ryhmien noususta.
Hän pelkäsi, että jos ihmiset äänestäisivät -
uskollisuudesta puolueelle kansan yhteisen edun sijaan, -
se voisi edistää kostonhalua, joka johtaisi ovelien, kunnianhimoisten -
ja moraalittomien miesten nousuun, jotka ottaisivat ohjat hallituksessa.
Mutta niin ei voisi käydä.
Hyvät kansalaiset, -
seison edessänne tänään presidenttinänne -
ilmoittaakseni, etten pyri kolmannelle kaudelle.
Mitä?
Maa tarvitsee teitä! -Ei.
Varmistaaksemme orastavan demokratiamme menestyksen -
minusta kenenkään ei pitäisi olla presidenttinä yli kahta kautta.
Toivon, että tulevat presidentit seuraavat esimerkkiäni.
Entä jos joku tuleva presidentti ei seuraa esimerkkiäsi -
ja pyrkii kolmannelle kaudelle? -Niin.
Siihen on olemassa ratkaisuja.
Kongressi voi säätää perustuslain lisäyksen, joka kieltää sen.
Fiksua.
Entä jos virassa on joku kusipää, joku narsistinen mulkku, -
joka ei noudata perustuslakia? -Niin!
Niin. -Mitä sitten?
Ymmärrän kiihkonne, mutta ehkä voisitte hillitä kielenkäyttöänne.
Pyydän anteeksi, herra presidentti.
Tämä todella ärsyttää minua.
Ymmärrän. Mutta voitte olla varmoja, että vaikka tuleva presidentti -
rikkoisi perustuslakia, Yhdysvaltain kongressi -
ja Yhdysvaltain korkein oikeus eivät sallisi sitä.
Aivan oikein.
Entä jos korkeimmassa oikeudessa on joukko myötäilijöitä -
ja kongressi on joukko nynnyjä, -
jotka välittävät enemmän puolueesta kuin maastaan?
En voi edes käsittää sellaisten miesten olemassaoloa.
Mutta varmistaakseni tämän suuren kokeen onnistumisen -
ehdotan, että jokaisen presidentinvaalin jälkeen -
vallansiirto tapahtuu rauhanomaisesti. -Kyllä.
Jossa häviäjä hyväksyy vaalien tulokset -
ja tukee voittajaa.
Kuten pitääkin.
Jokainen, joka ei hyväksyisi vapaita ja reiluja vaaleja, on sosiopaatti.
Mielipuoli!
Sellainen mies voisi lietsoa kapinan -
sen sijaan, että myöntäisi hävinneensä.
Mikä mulkvisti! -Lurjus!
Hän voisi käyttää presidentin virkaa rikastuttaakseen itseään ja perhettään.
Ei.
Hän voi lähettää joukkoja kaupunkeihin -
terrorisoimaan ja jopa tappamaan amerikkalaisia, -
vain viedäkseen huomion pois siitä, että hän on pedofiilin ystävä!
Hän voisi hyökätä yliopistoja ja jopa vapaata lehdistöä vastaan -
vaientaen kaikki häntä kritisoivat.
Älä viitsi! Noin ei voi ikinä tapahtua. -Niinhän sinä luulet.
Yritätkö sanoa, että presidentti käyttäisi aikaa -
haastaakseen kaikki, jotka pilkkaavat häntä -
kuin hän olisi iso vauva?
Iso vauva.
En näe sitä.
Millainen valittu presidentti tekisi niin?
Epävarma, valehteleva kusipää, joka huijaisi golfissakin.
Hän huijaisi golfissa! -Sairasta!
Inhottavaa. -Mitä golf on?
Peli, joka keksittiin Skotlannissa. Se on hauskaa.
Millainen mies huijaisi golfissa?
Kusipää! -Sairas mies!
Mainitsinko, että hän on pedofiilin paras ystävä?
Kansalaiset, rauhoittukaa. Hän puhuu vain hypoteettisesti.
Todellisuudessa niin huonoluonteista miestä -
ei koskaan valittaisi presidentiksi.
Heittelen vain ideoita, herra presidentti.
Entä jos hän olisi korruptoitunut huijari, -
patologinen valehtelija, joka käyttäisi ennakkoluuloja hyväkseen?
Väitättekö, että äänestäjämme ovat joukko hyväuskoisia hölmöjä, -
joita sellainen lurjus voisi taivutella?
Kyllä, herra presidentti, juuri sitä väitän!
Jos he äänestivät häntä, he pitävät hänestä. Se on kansan tahto.
Se on typeryyttä.
Se on demokratiaa!
Sellaisen kusipään äänestäminen on demokratiamme loppu.
Olet kusipää! -Sinä olet kusipää!
Sinä ja sinä! -Ei, sinä olet!
Sinä olet! -Turpa kiinni, ämmä!
Kansalaiset, pyydän!
Lopettakaa! Tämä on hulluutta!
Kansalaiset!
Olet aisankannattaja! Niin!
Ihmiset! Kansalaiset, seis! -Sisällissota.
Rukoilen teitä, tämä on hulluutta! Kansalaiset!
Olemme kusessa.
ROB REINERIN MUISTOLLE
Suomennos: Sami Marjamäki