Den 4 juli i år fyller USA 250 år.
För att hedra detta vill vi se tillbaka-
-på några av de händelser, människor och idéer-
-som bidrog till att forma och bevara vårt stora experiment i självstyre.
Våra grundlagsfäder utarbetade en författning-
-som skulle säkerställa rättsstaten och människors rättigheter.
Tillsammans grundade de en ny nation.
En där makten inte låg hos en monark, utan hos vanliga medborgare.
"Vi håller dessa sanningar för självklara", skrev de.
"Alla människor är skapade jämlika."
Det var en radikal idé, revolutionerande till och med.
Men det som verkligen gör USA unikt-
-är det faktum att vi alltid har varit ett pågående arbete.
Vi är inte perfekta.
Vi kan vara lättretliga, småaktiga, själviska och snåla.
Och ärligt talat hittar en del av oss alltid nåt att klaga på.
Men som amerikaner har vi alltid hittat ett sätt att övervinna dessa nejsägare-
-dessa djupt otrevliga människor som stått i vägen för utvecklingen-
-dessa eländiga, outhärdliga... Sa jag småaktiga?
-...eländiga... -Inget av det där står i manuset!
Vintern 1775 insåg Kontinentalkongressen-
-att självständighet från Storbritannien var det enda alternativet.
En kommitté på fem personer fick i uppdrag att skriva en förklaring-
-till varför monarkin skulle förkastas - en självständighetsförklaring.
Det var John Adams, Thomas Jefferson-
-Benjamin Franklin, Roger Sherman och Robert Livingston.
Det är allmänt känt att Thomas Jefferson skrev det första utkastet-
-men det var faktiskt Robert Livingston som först tog sig an den.
Vissa säger att han hade tagit nåt när han gjorde det.
Mina herrar i Kontinentalkongressen-
-vi har äntligen ett första utkast till självständighetsförklaringen-
-skrivet av vår ärade kollega Robert Livingston.
Bravo!
-Bravo! -Det tog inte så lång tid.
Jag förbrukade bara två gåspennor. Två gåspennor.
-Vi är tacksamma. -Sluta.
Men vi kom överens om att vi bara skulle lista 27 anklagelser.
Nu plötsligt har ni lagt till många fler.
Exakt. De är många och minst sagt förbryllande.
Mr Jefferson, jag tror inte att vi skulle begränsa Rembrandt-
-till ett visst antal färger när han målar. Eller hur?
Vi har bara några frågor om en del av det ni har skrivit.
Som: "Om nån bjuder en på middag"-
-"har man laglig rätt som amerikansk medborgare att fråga"-
-"vem som kommer på middagen innan man tackar ja."
Vill ni inte veta vem ni ska sitta bredvid hela kvällen?
Jag blev bjuden på middag hos Madison för några veckor sen.
Alexander Hamilton satt vid samma bord.
Fick jag chansen att tala med Hamilton? Nej.
För jag satt bredvid Madisons farbror-
-en tobaksodlare från Virginia!
Vilket slöseri med tid det var.
Dessutom tog det mig två timmar att ta mig dit.
Hemifrån tar det två timmar vart jag än ska.
Det hade jag velat skriva i dokumentet.
Robert, vill du skriva i självständighetsförklaringen-
-att det är olagligt att dela paraply?
Om det regnar, ta med ett eget paraply. Inkräkta inte på nån annans.
Tänk om paraplyhållaren erbjuder sig att dela paraplyet, då?
I så fall gör han det bara för att vara snäll.
Han vill inte dela det. Det är inte rätt.
Glömde du ditt paraply? Vilken otur! Vilken otur!
Bli blöt! Gilla läget!
Blöt inte ner nån annan för att du är för dum för att ta med ett eget.
Sir, är det efter den 7 januari olagligt att önska nån gott nytt år?
Precis, Adams.
Även om det är första gången man träffar personen efter nyår?
Just det, Franklin, även om det är första gången.
Dessa "gott nytt år" pågår i all oändlighet.
Den 20 januari: "Gott nytt år." Den 25 januari:
"Gott nytt år." Den 31 januari... Det tar aldrig slut.
Varför står det så här? "Det är olagligt att ta djupa andetag utomhus."
Det borde det vara. Vill ni se folk gå runt och...?
"Vilket vackert väder."
Här är en annan pärla: "Inget efterrättsdelande."
"Om man vill ha efterrätt beställer man det."
Vi är inte djur, mr Franklin, som äter ur ett tråg.
Alla kan ha sin egen gaffel.
Då tar alla en tugga, stoppar gaffeln i munnen och sen ner i pajen igen.
Mr Franklin, det är ohygieniskt.
Ibland vill jag inte ha en hel pajbit, utan bara smaka.
Beställ en egen jäkla pajbit, Franklin!
Om man väljer en kö, måste man då stå kvar i den?
Självklart. Annars blir det bara kaos.
"Åh, den där kön går snabbare, jag går dit."
"Åh, nej. Jag vill gå hit."
Och plötsligt stöter man till folk och slagsmål bryter ut.
Bara för att folk vill stå i den snabbaste kön. Nej!
Man väljer en kö och står kvar i den. Det är så det fungerar.
Jag håller inte med. Det borde inte stå med i dokumentet.
Gillar du det inte? Det är väl för att du aldrig behöver köa.
Du har tjänare som köar åt dig. Jag har också tjänare.
Behandlar jag dem rättvist? Jag tror det.
Snålar jag med piskan? Inte alltid. Det är kul att piska folk.
Man slår dem och slår dem och slår dem.
Man hör ett litet gnyende, och då slutar man.
"Män skall avstå från att fläkta sig offentligt"?
Vill nån verkligen se det här...?
Är det här nåt ni vill se män göra? Den här rörelsen...?
Jag frågar er, mr Adams. Vill ni att er son ska fläkta sig?
Jag tänkte väl det. Han vill inte att hans son fläktar sig.
Jag vill inte att min son fläktar sig.
Jag tror inte att nån av er vill att era söner fläktar sig.
Vem är med mig? Ja eller nej?
Nej!
Här är en till som inte borde vara med.
"Det är olagligt att berätta för nån vad man har drömt."
"Oavsett hur intressant det verkar för drömmaren"-
-"är andra ointresserade av att höra det."
Mina herrar, vi har en livslängd på 38 år här på jorden.
Ska vi slösa bort dem på att lyssna på vad andra har drömt?
Knappast.
Jag har levt i 70 år här på jorden, din sprätt.
Tydligen håller man sig ung genom cunnilingus med fransyskor.
Ni, sir, har upptäckt ungdomens källa.
Mina gratulationer till er.
Borde vi ha ett nationellt förbud mot att skåla?
Inga drickspengar?
"Om man börjar med nya hälsovanor håller man det för sig själv"?
"Om man besöker England, återvänd inte plötsligt med engelsk dialekt."
"Det är olagligt att stryka sig över skägget"?
Det borde stå i dokumentet.
Här är en sanning jag håller för självklar.
Ni, sir, är en idiot.
Mina herrar, vad sysslar vi med?
Det här är knappast anklagelser.
Det är småaktiga klagomål-
-som inte har nåt att göra med frigörelse från England och tyranni!
-Instämmer. -Instämmer.
Det här är inte bara en självständighetsförklaring!
Det är en folkvettsförklaring.
Om 250 år-
-kommer våra ättlingar att tacka oss för det fantastiska arbete-
-som vi har gjort, som har gjort deras liv oändligt mycket bättre.
Mina herrar, är ni med mig? Ja eller nej?
Nej!
Tusen gånger nej.
Mr Livingston, tack så mycket för allt ert hårda arbete.
Men jag tror inte att nåt av det här kommer med i vår förklaring.
-Jefferson, vill du försöka? -Visst.
Jag tänker inte ta med nåt av det här. Särskilt inte:
"Klappa inte takten till musiken och förvänta er att andra ska göra det."
Marskalkar, eskortera honom ut.
Det behövs inte, för jag vill inte leva i ett land-
-där folk delar paraply, tar djupa andetag utomhus...
...byter kö hur som helst-
-fläktar sig själva, stryker sig över skägget-
-och delar med sig av sina drömmar och efterrätter.
Gott nytt år, skitstövlar!
Den 7 mars 1876 lyckades Alexander Graham Bell få patent-
-på en apparat han kallade telefon.
Några dagar senare, inför öppen ridå-
-ringde han det första samtalet någonsin till sin assistent Thomas Watson.
Det första telefonsamtalet - en stor dag för amerikansk innovation.
Dessvärre inte för Bell.
God eftermiddag, mina damer och herrar.
Å min fru Mabels vägnar vill jag välkomna er till vårt hem.
Fint att ha er här.
Det ni ska få bevittna har aldrig tidigare skådats i mänsklighetens historia.
Får jag lov att presentera...
...telefonen.
Min assistent Watson befinner sig i en annan byggnad, utom syn- och hörhåll.
Men med den här apparaten...
...kan jag kommunicera med honom...
...som om han stod bredvid mig.
Jag tar upp telefonen i min ände, och då ringer det i hans.
Hur ringer den?
Som vanligt. Det är bara en ringsignal. Det är en ringsignal.
Det är en vanlig ringsignal.
Man kanske kan ha en meny med ringsignaler som folk kan välja mellan.
Ja! Jag vill att min ska låta som en dörrklocka.
Jag vill att min ska låta som en clowntuta.
Eller kanske en cykelringklocka.
Alla förslag är fantastiska, men det är knappast poängen.
Poängen är att jag kan kommunicera med nån som är långt borta.
Tänk om jag är på en pianokonsert och inte vill att den ska ringa-
-utan att den bara vibrerar som en mungiga i fickan?
Ja.
Det var en fascinerande tanke.
Tänk om man kunde skicka korta...
Tänk om ni kunde uppfinna en egen? Ge er iväg och uppfinn en egen.
Det här är inte en sån.
Vill ni ha nåt som vibrerar? Iväg! Iväg och uppfinn det.
Det här är nonsens!
Är det nån som vill tillägga nåt mer?
-Finns den i olika färger? -Eller kan den spela en låt?
Är ni klara nu? Vill ni se en demonstration?
Ja. Vi förstår inte varför det tar så lång tid.
Kan ni vara snäll och gå ut?
-Jag? -Ja, ni.
Ni. Ut härifrån!
-Tack så hemskt mycket. -Ut!
-Vem fan är hon?! -Jag har ingen aning.
Vad gör hon här?! Jag hatar henne!
-Jag känner inte ens för att göra det nu. -Snälla.
-Jag vill inte ens göra det. -Jo, det vill du.
Du har jobbat på den natt och dag i flera månader.
Förlåt. Jag kom precis på en sak till som skulle vara så kul...
-Håll käften! Vill ni se det här eller ej? -Ja. Väldigt gärna.
Jaså?
Det verkar inte så!
Det verkar inte så.
Ni verkar bara vilja höra er själva prata.
Är det det ni vill? Var det därför ni kom hit?
Nej.
-För helvete! -Men älskling...
Jävla rövhål.
Mr Watson. Hör du mig?
Ja, det gör jag, Alexander.
Han hör mig! Han hör mig!
Watson!
Det här är ett steg framåt inom vetenskap och kommunikation.
Jag hade inte klarat det utan din hjälp.
Det här måste firas.
Verkligen.
Så...
Vad gör du?
Inget speciellt.
Jag sitter på en stol.
Ja, ja. Ja, jag med. Jag sitter också på en stol.
Jaha...
Okej. Okej.
Alexander, minns du när vi var på den där vetenskapskongressen?
-Var var det? -I Cleveland.
Vi var på det där hotellet.
Minns du alla häckar och de figurklippta buskarna?
-Trädgårdsarkitekten var fantastisk. -Ja, det...
Det fanns elefanter och sälar och giraffer.
Jag tror att de använde ett träd till giraffens hals-
-vilket jag tycker var fusk.
När man figurklipper buskar ska man vara purist.
-Man ska bara använda häckarna. -Ja. Okej.
Och trädgården! Trädgården var så vacker.
Du plockade liljor, vilket jag tyckte var fel.
Ja. Visst. Okej.
Man plockar inte blommor i nån annans trädgård.
Jag måste gå nu, men...
Visst, ja. Jag har ju nåt att berätta.
Okej. Watson, jag har lite folk här, så jag måste avrunda.
-Min kusin skickade ett brev. -Herregud.
Han hade träffat några personer med efternamnet Grahamm, med två M.
Jag la brevet åt sidan.
Du stavar det väl aldrig med två M?
-Watson, håll tyst! -Nej, varför skulle du det?
Det blir tårta på tårta.
Okej, de har två M!
Watson, jag har folk här.
Jag måste lägga på!
Man använder bara två M om man säger "mm" eller "mums".
Vet du nån Graham som stavar med två M?
Nej, jag vet ingen Graham med ett M!
Jag vet ingen Graham med två M!
Jag vet ingen Graham med tre M!
Jag tror att det bröts.
Minns du ankorna och de små ankungarna som följde efter?
De var bedårande. Det slog mig när vi var borta...
KRIG
Första världskriget började 1914-
-och ställde centralmakterna Tyskland, Österrike-Ungern-
-Bulgarien och Osmanska riket-
-mot ententen - Frankrike, Ryssland, Italien, Storbritannien-
-Rumänien, Kanada och Japan.
USA anslöt sig till ententen 1917-
-när Tyskland hade sänkt flera amerikanska skepp-
-däribland lyxkryssaren Lusitania, med hundratals amerikanska passagerare.
Inget fångar krigets fasor bättre än skyttegravskriget-
-och dess aldrig tidigare skådade förödelse och blodbad.
I slutet av kriget hade över 16 miljoner människor dött.
Många soldater kämpade tappert och dog för sitt land.
Självklart fanns det undantag.
Jag klarar nog inte det här. Jag har redan förlorat så många vänner.
Det positiva är att du slipper tänka på att hålla kontakten.
Om jag inte kommer tillbaka vill jag att du gör mig en stor tjänst.
Kan du leverera det här brevet till min flickvän Greta?
Jag?
Jag har några rader kvar att skriva.
Jag är smickrad. Det var fint av dig att tänka på mig på det sättet-
-men jag är fel kille. Jag är väldigt oansvarig.
Jag tappar ständigt bort saker.
En dag letade jag efter mina glasögon, och så hade jag dem på huvudet hela dagen.
-Jag letade i flera timmar. -Granat!
Det måste vara du. Snälla.
-Jag kan posta det, va? -Nej. Du måste leverera det personligen.
-Var bor hon? -I Albuquerque.
I Albuquerque? Skojar du?
Tack. Jag ska skriva klart det.
Hallå? I Albuquerque?
Varför tar du inte Wojokowski? Han bor i Santa Fe. - Wojo!
-Har nån sett Wojo? -Nej, tyvärr.
Nej. Jag sa precis att jag längtar hem till min Daisy.
Det här väntar mig där hemma.
-Vad betydde det där ljudet? -Jo... Hon är okej.
-Tycker du inte att hon är söt? -Jo, hon är okej.
-Är hon "okej"? -Ja, om du gillar henne.
Gillar du henne? Då så.
Okej. Men du tycker inte att hon är söt?
Jag skulle bjuda henne på bio om hon betalade, annars...
Jag vet inte. Hon är inte min typ.
-Okej. -Vi har alla våra typer.
-Hon är din typ. -Ja. Vad är din typ?
Jo... Ja.
-Fler ljud. Varför? -Ibland kan ljud uttrycka väldigt mycket.
Hur svårt kan det vara att bara säga ja? Du säger ja, och sen går vi vidare.
Ja, men du skrämde mig till ärlighet.
Om du hade kommit fram till mig för tio minuter sen-
-och sagt: "Om tio minuter ska jag visa dig en bild på min flickvän"-
-kunde jag ha kommit på en lögn som hade gjort dig glad.
Så det var mitt fel?
-Vad betydde det där ljudet? -Troligtvis.
Då så, mannar!
Det är dags.
Jag vill att ni ber era böner och gör er redo att anfalla.
På min order ska ni ta er över krönet in i ingenmansland.
Ni ska springa genom ett kulregn.
Sen ska ni ta er till Fritz och gå loss på de jävlarna!
Vi ska gå loss. Jag är en gålossare.
Jag är en gålossare.
Kan jag få en "gå loss"?
Gå loss!
Är ni redo att slicka kejsaren?
Åh, la, la, la! Slicka, slicka, slicka!
Slicka honom! Slicka kejsaren!
Anfall!
Upp och över kanten! Kom igen! Sätt fart!
Efter dig. Fortsätt. Efter dig.
Kom igen, David! Upp med dig! Kom igen, fortsätt!
Mamma!
Menige David, rör på påkarna!
Kom igen! Sätt fart!
Fortsätt!
Menige Wallace, sluta leka med dig själv och sätt fart.
-Ja, sir. -Ett ögonblick.
Okej.
Jag lever!
Herregud! Jag lever!
-Tack, Gud! -Vad hände?
-Jag blev skjuten. Jag blev skjuten.
Var? Jag ser inget kulhål.
Kulan måste ha gått rakt igenom.
-Vilket mirakel! -Jag hämtar sjukvårdaren.
Sjukvårdaren? Nej, nej, nej. Stör inte sjukvårdaren.
Han har kroppsdelar att såga av. Han har mycket att stå i.
Hämta inga sjukvårdare.
Du verkar helt oskadd.
Vet du vad som måste ha hänt?
Jag tror att en kula susade förbi mitt huvud.
Ja.
Så jag tappade medvetandet.
Du verkar väldigt frisk. Helskinnad.
Jag var död. Jag trodde att jag var död.
-Men ingen kula? -Nej.
Jag trodde jag var i livet efter detta.
Man är fånge i sitt eget huvud i livet efter detta.
Man är fortfarande sig själv, nån man inte gillar speciellt mycket.
Så livet efter detta är ingen bonus.
Det finns ett liv efter detta, men inte som den bonus man skulle önska.
-Får jag föreslå en annan teori? -Visst.
Jag tror att du låtsades bli skjuten-
-och la dig ner medan vi andra blev beskjutna.
Det där var utan tvekan det mest förolämpande-
-och vidriga nån nånsin har sagt till mig i hela mitt liv.
Hur vågar du? Hur vågar du?
Okej. Jag tror att jag fattar.
Det handlar om det jag sa om Daisy, va?
Ja. Absolut.
Jag har verkligen tänkt på det där och har omvärderat hela situationen.
Min bedömning var så fel.
Jag vet inte ens vad jag pratade om. Hon är en riktig skönhet.
Inser du vilken tur du har?
Jag skulle inte bara bjuda henne på bio, jag skulle bjuda henne på middag.
Jag skulle köpa champagne och följa henne till dörren.
-Och om hon bjöd in mig... -Nej, nej, nej.
Nej, nej, nej, du går för långt.
Du går för långt.
-Kan man kopiera en sån bild? -Nej.
Så du låtsades inte bli skjuten och låg på marken som ett barn?
Fan heller! Kom igen. Jag kan anfalla när som helst.
-Jaså? -Jag älskar krig.
-Älskar du det? -För mig är det här livet.
-Det här är livet. -Okej.
-Jag känner mig levande. -Perfekt.
Då borde du leda nästa anfall.
-Jag är en anfallare, inte en ledare. -Sergeant!
-Vad fan? -David vill leda anfallet.
Nej, jag är ingen ledare. Jag är anfallare.
-Jag trodde inte att du hade stake nog. -Det har jag inte.
-Det verkar ju så. -Nej, han säger bara det.
-Visa att du har stake nu. Kom. -Va?!
-Är du galen? -Kom nu.
Jag kan inte leda ett anfall.
För det första haltar jag och har en opålitlig mage.
Menige David, jag verkar ha underskattat dig.
Varsågod. Du ska leda oss i strid.
-Va? Jag? -Det stämmer.
Jag kan inte bära fanan. Jag är för mätt.
Nonsens. Du är fanbärare för hela regementet.
Ska jag bära fanan? Det är som att bära en skylt där det står: "Skjut mig."
-Va? -Det är en ära.
Jag behöver ingen ära, jag är anspråkslös.
-Ta fanan. -Nej. Ta den du.
-Ta den du! -Nej, nej.
Sergeanten vill att jag tar en titt.
Din jävel! Nu tar du fanan, annars kör jag upp stången i röven på dig.
Okej.
De sköt Wallace!
Personligen.
1 december 1955 var Rosa Parks på väg hem med bussen i Montgomery i Alabama-
-när hon vägrade ge sin plats till en vit man-
-i strid med stadens "svarta längst bak"-regel.
Alltså att främre delen i bussen endast var reserverad för vita.
Rosa vägrade flytta på sig.
Hon greps, och hennes agerande inspirerade den svarta befolkningen-
-att organisera bussbojkotten i Montgomery ledd av en ung Martin Luther King Jr.
Den varade i över ett år-
-tills USA:s högsta domstol slog fast att buss-segregationen var grundlagsstridig.
Det Rosa Parks gjorde på bussen gjorde henne till en nationellt erkänd symbol-
-för värdighet och styrka i kampen mot rassegregationen.
Men få vet att hon hade gjort samma sak en gång tidigare.
Ge plats.
Ursäkta mig.
Chauffören!
-Gå vidare dit bak. -Nej.
Sätt dig längst bak i bussen, sa jag.
Och jag sa nej.
Då måste jag låta gripa dig.
-Gör det då. -Okej, då.
Allvarligt? Sluta nu. Jag sitter bra här.
Om hon reser sig måste jag resa mig, och då smiter han in här.
Han kanske vill sitta vid gången, och då blir det bråk.
Det är löjligt. Hon sitter här. Sätt er där bak. Kom igen.
Du också. - Sätt igång och kör nu. Kom igen.
Ja, du. Kör.
Det var väldigt snällt av er.
-Det behövde sägas. -Absolut.
Vart ska ni?
Till marknaden.
Till marknaden?
Ska ni storhandla?
-Ska ni handla mycket? -Nej.
-Vad ska ni köpa? -Grönsaker, några persikor...
-Vad heter ni? -Rosa.
-Murray. -Trevligt att träffas.
Detsamma, Rosa. Jag hade en moster som hette Rosa.
Förtjusande kvinna. Och jag måste säga att hon var rätt yppig.
Hon hade en oanständig humor.
Man förstår att det satte fart på fantasierna hos en 12-årig pojke.
-Om er egen moster? -Ja.
Var hon en ingift moster?
Nej, då. Det var mammas syster.
Kan du göra mig en tjänst? Jag vill ta av mig tröjan.
Kan du dra i ärmen?
Sir, det är... Ni svettas lite.
Tack. Det var bättre.
Tack. Låt mig ställa en fråga.
Du är hemma hos nån när det kliar på ryggen.
Om du såg en ryggkliare skulle du använda den då?
Eller skulle du gnida den mot en kant och försöka komma åt den själv?
Nej, jag skulle inte använda den.
-Det vore som att använda nåns tandborste. -Jag håller inte med.
Ryggen är ingen mun.
Så här, då? Om det inte fanns en ryggkliare, vet du vad jag skulle göra?
Jag skulle gå till köket, hämta en gaffel, gå in på toaletten...
-Nej. -...klia ryggen...
...diska gaffeln och lägga tillbaka den. Och jösses, Rosa, det finns inget skönare-
-än att klia sig på ryggen med en gaffel. Där har du det, problemet är löst.
-Har ni inget att läsa? -Nej.
Men jag borde nog ta med nåt att läsa på bussen-
-i stället för att bara sitta här och se mig omkring som en idiot.
-Bor ni ensam? -Vet du, Rosa, det gör jag.
Jag har många växter.
De flesta är döda, för jag struntar i dem.
Och jag har en undulat som säger mitt namn: "Murray! Murray! Murray!"
"Murray! Murray! Murray!"
"Hur mår Murray?"
-Gillar ni att höra er egen röst? -Ja, verkligen.
Du, Rosa, vem är Paul Bunyan? Gillar vi honom? Jag vet att det var en stor kille.
Det sägs att man inte kan äta allt på en hummer.
-Men det är inte sant. -Va?
Man ser aldrig en paj svalna på en fönsterbräda, som på film.
Och tro mig, jag har tittat in i många fönster.
Varför tittar ni in genom fönster? Letar ni efter paj?
Såg du "Dragnet" igår kväll? Jag visste vem som gjorde det från första stund.
-Får jag ställa en fråga? -Herregud.
Om du blev rånad-
-skulle du då föredra att det var en svart eller vit man som rånade dig?
Bra fråga, va? Mycket intressant. Tänk efter.
De sociologiska aspekterna.
Varför skulle jag vilja tänka på att bli rånad?
Jag vet, men om du var tvungen.
Varför tänker ni på såna saker?
-Brukar ni be? -Det är slöseri med tid.
Vi borde be för era tankar.
-För mina tankar? -Ja.
Det kanske ger dig lite lugn och ro.
-Känner du att jag behöver lugn? -Ja.
-Vad ger dig det intrycket? -I stort sett allt.
-Okej. -Kom igen. Nu blundar vi.
Jag blundar, okej.
-Nu blundar jag. -Gud Fader...
...vi ber för mr Murray idag.
Herre, låt Din ande omsluta honom. Skydda honom. Ge honom frid i sinnet, Gud.
-Ja. -Tysta hans tankar.
Och nu, Murray, vill du dela med dig av nåt till Herren?
-Ja, visst. -Du kan ta över.
Herre, Du vet säkert att jag inte haft sex på åtta år, så...
-Herregud. -Det vet Du.
Du kanske kan hjälpa mig lite och skicka nån till mig. Jag är inte så kräsen.
Lite överviktig gör inget. Skicka ingen elefant, så klart-
-men aningen överviktig går bra. Det bryr jag mig inte om.
En rödtopp kanske vore trevligt.
Du vet, jag är inte... Ja, rödtopp.
-Rosa? Vart ska du? -Längst bak i bussen.
Men fortsätt be, Murray. - Dela till mig med.
Som sagt, en rödtopp vore fantastiskt.
Verkligen. Men inte för mycket fräknar.
Översättning: Caroline Markström