4. juli i år er USAs 250-årsdag.
I den anledning skal vi se-
-på noen av hendelsene, folkene og ideene-
-som bidro til å forme og bevare vårt eksperiment i selvstyre.
Grunnlovsfedrene utarbeidet en erklæring-
-for å sikre folket rettssikkerhet og menneskerettigheter.
Sammen etablerte de en ny nasjon,-
-en der makten ikke lå hos en monark, men hos vanlige borgere.
"Vi anser dette for å være en selvfølge", skrev de.
"At alle mennesker er skapt like."
Det var en radikal idé. Revolusjonerende.
Men det som virkelig gjør USA unikt,-
-er det faktum at vi alltid har vært et pågående prosjekt.
Vi er ikke perfekte.
Vi kan være oppfarende smålige, egoistiske, gjerrige.
Noen av oss finner alltid noe å klage over.
Men som amerikanere har vi alltid klart å overvinne skeptikerne,-
-disse usympatiske menneskene som sto i veien for fremskritt,-
-disse surmaga, ufordragelige... Nevnte jeg smålige?
-Usle... -Det står ikke i manus!
Vinteren 1775 innså Den kontinentale kongress-
-at uavhengighet fra Storbritannia var eneste løsning.
En komité på fem ble utnevnt-
-til å skrive en kunngjøring som forklarte grunnene-
-til avvisningen av monarkiet, en uavhengighetserklæring.
Det var John Adams, Thomas Jefferson,-
-Benjamin Franklin, Roger Sherman og Robert Livingston.
Alle vet at Thomas Jefferson skrev det første utkastet,-
-men det var faktisk Robert Livingston som først tok tak i det,-
-skjønt noen mente at han hadde tatt noe da han skrev det.
Mine herrer i Den kontinentale kongressen,-
-vi har endelig et førsteutkast av uavhengighetserklæringen,-
-skrevet av vår eminente kollega Robert Livingston.
Bra jobbet.
-Bra jobbet. -Det tok ikke så lang tid.
Jeg brukte bare to fjær.
-Vi er takknemlige. -Gi deg!
Men vi ble enige om at vi bare skulle ha 27 klager.
Så la du plutselig til flere.
Enig. Det er flere, og de er svært forvirrende.
Mr. Jefferson, jeg tror ikke vi kan be Rembrandt-
-kun bruke visse farger når han maler.
Men vi har noen spørsmål om noe av det du skrev.
Som: "Hvis noen inviterer en til et middagsselskap,-
-har en som amerikaner rett til å spørre:
'Hvem kommer i det middagsselskapet?' før en takker ja."
Vil dere ikke vite hvem dere skal sitte ved siden av hele kvelden?
Jeg ble invitert på middag for noen uker siden.
Alexander Hamilton satt ved samme bord.
Fikk jeg snakket med Hamilton? Nei.
For jeg satt ved siden av Madisons onkel,-
-en tobakksbonde fra Virginia!
Det var bortkastet tid.
Pluss reiseveien på to timer.
Hvorfor forlate huset? Alle reiser tar så lang tid.
Gid jeg kunne skrive det i dokumentet.
Robert, du vil ha med i uavhengighetserklæringen-
-at det er ulovlig å dele paraply.
Hvis det regner, ta med din egen paraply. Ikke belemre andre.
Hva om paraplyholderen tilbyr seg å dele paraplyen?
I så fall gjør han det kun for å være snill.
Han vil ikke dele den.
Glemte du paraplyen din? Synd! Synd!
Bli våt! Lev med det!
Ikke gjør andre våte fordi du er for dum til å ta med din egen!
Sir, etter 7. januar er det ulovlig å ønske noen godt nytt år?
Nettopp, Adams.
Selv om det er første gang man møter personen i det nye året?
Det stemmer, Franklin, selv om det er første gang.
Disse nyttårshilsenene fortsetter i det uendelige.
20. januar. "Godt nyttår." 25. januar.
"Godt nytt år." 31. januar. Når tar det slutt?
Hvorfor er dette her? "Det er ulovlig å puste dypt ute."
Det burde det være. Vil du se folk gå rundt og...
For en vakker dag.
"Ingen deling av desserter. Vil du ha dessert, bestill selv.
Ikke noe 'send det rundt bordet'."
Vi er ikke dyr, Mr. Franklin, som spiser fra et trau.
Vi kan ha egne gafler.
Så tar alle en bit, stikker gaflene i munnen,-
-og legger den tilbake i paien. Mr. Franklin, det er uhygienisk.
Noen ganger vil jeg ikke ha et helt paistykke. Jeg vil bare smake.
Skaff deg ditt eget paistykke, Franklin!
Hvis man velger en kø, må man bli i den?
Selvfølgelig må man det. Ellers blir det bare kaos.
"Den køen raskere. Jeg går bort hit.
Å nei. Jeg vil hit."
Så dulter man borti folk, og det blir håndgemeng.
Bare fordi folk vil være i køen som går raskere. Nei.
Velg en kø og bli i den. Det er sånn det fungerer.
Jeg er uenig. Det bør ikke stå i dokumentet.
Liker du ikke det, Hancock? Fordi du ikke står i køer.
Tjenerne dine gjør det for deg. Jeg har tjenere.
Behandler jeg dem rettferdig? Ja.
Skåner jeg dem for pisken? Ikke alltid. Det er gøy. Det er gøy å piske.
Man slår og slår. Man hører et lite klynk, og så stopper man.
"Menn skal avstå fra å vifte seg offentlig"?
Vil noen virkelig se dette?
Er det noe dere vil se menn gjøre? Dette? Denne bevegelsen?
Mr. Adams, vil du at sønnen din skal vifte seg?
Nettopp. Han vil ikke at sønnen skal vifte seg.
Ikke jeg heller.
Jeg tror ikke noen av dere vil at sønnene deres skal vifte seg.
Hvem er med meg? Ja eller nei?
Nei!
Her er en til som ikke skal med.
"Det er ulovlig å fortelle noen om drømmen sin.
Uansett hvor interessant det virker for drømmeren,-
-er ikke andre interesserte i å høre om det."
Mine herrer, vi får 38 år her på jorden,-
-og vi skal kaste det bort på å høre på andres drømmer?
Jeg tror ikke det.
-Jeg er 70 år, din tosk. -Sytti?
Å bedrive cunnilingus med franske kvinner holder en ung.
Du har oppdaget ungdomskilden.
Gratulerer til deg.
Det burde være et nasjonalt forbud mot å skåle?
Ingen driks?
"Hvis du starter et nytt helseregime, hold det for deg selv"?
"Hvis du besøker England, ikke kom tilbake med engelsk aksent."
-"Det er ulovlig å stryke skjegget sitt"? -Det burde stå i dokumentet.
Her er noe jeg anser for å være selvsagt.
Du er en idiot.
Mine herrer, hva gjør vi?
Dette er knapt klager.
Det er smålige nag,-
-og de har ingenting å gjøre med en uavhengighetserklæring-
-fra England og tyranni!
-Hør, hør. -Hør, hør.
Dette er ikke bare en uavhengighetserklæring!
Dette er en erklæring om sunn fornuft!
Om 250 år vil etterkommerne våre takke oss for det flotte arbeidet-
-vi har gjort her, som har gjort livene deres umåtelig bedre.
Mine herrer, er dere med meg? Ja eller nei?
Nei!
Tusen ganger nei.
Mr. Livingston, tusen takk for innsatsen.
Men jeg tror ikke noe av dette blir med i erklæringen vår.
-Jefferson, vil du prøve? -Ja, jeg gjør det.
Jeg skal ikke bruke noe av dette,-
-spesielt ikke "ikke klapp med til musikken og forvent at andre blir med."
Følg ham ut.
Det er ikke nødvendig, for jeg vil ikke bo i et land-
-der folk deler paraplyer,-
-puster dypt ute,-
-bytter køer på måfå,-
-vifter seg selv, stryker seg i skjegget,-
-deler drømmer og desserter.
Godt nyttår, drittsekker!
Den 7. mars 1876-
-fikk Alexander Graham Bell et patent-
-på et apparat han kalte telefonen.
Noen dager senere-
-tok han sin første telefon til assistenten Thomas Watson.
Den første telefonsamtalen var en stor dag for amerikansk innovasjon.
Men dessverre ikke for Bell.
God ettermiddag, mine damer og herrer.
På vegne av min kone Mabel vil jeg ønske dere velkommen til vårt hjem.
Det dere nå skal bevitne, har aldri før blitt sett i menneskets historie.
Jeg gir dere...
...telefonen.
Assistenten min Watson er i en annen bygning,-
-ute av syns- og hørevidde.
Men med dette apparatet-
-vil jeg kunne kommunisere med ham-
-som om han sto ved siden av meg.
Jeg tar opp telefonen på min side, og den vil ringe på hans.
Hva slags ring?
Et vanlig ring. Det er bare et ring. Det er et ring.
Et typisk ring.
Kanskje det kan være en meny med ring man kan velge mellom.
Jeg vil at mitt skal høres ut som en dørklokke.
-Klovnehorn her. -Eller kanskje et sykkelring.
Det er gode ideer, men det er ikke poenget.
Poenget er at jeg kan kommunisere med noen som er langt unna.
Hva om jeg er på pianokonsert og ikke vil at det skal ringe?
Så det bare vibrerer som en munnharpe i lomma.
Ja.
Det er en fascinerende idé.
Hva om man kunne sende korte...
Hva om dere finner opp deres egne? Gå og finn opp deres egne.
Det er ikke dette.
Vil dere ha noe som vibrerer? Gå! Gå og finn det opp.
Dette er bare tull! Har noen andre noe de vil legge til?
-Er farger tilgjengelige? -Eller kan den spille en sang?
Er dere ferdige? Vil dere se en demonstrasjon?
Ja. Vi vet ikke hvorfor det tar så lang tid.
Kan du gå ut?
-Jeg? -Du. Ja, du.
-Takk for meg. -Kom deg ut!
-Tusen takk. -Kom deg ut!
-Hvem i helvete er hun? -Jeg aner ikke.
Hva gjør hun her? Jeg hater henne!
Jeg har ikke lyst til å gjøre det nå.
-Jeg vil ikke engang gjøre det. -Jo, det vil du.
Du jobbet natt og dag i månedsvis.
Beklager. Jeg kom på én ting til som ville vært gøy...
-Hold kjeft! Vil dere se dette eller ikke? -Ja.
-Virkelig?
Det virker ikke sånn. Det virker ikke sånn.
Det virker som dere bare vil høre dere selv snakke.
Er det det dere vil? Er det derfor dere kom?
Nei.
-Pokker ta! -Kjære.
Jævla drittsekker.
Mr. Watson, kan du høre meg?
Det kan jeg, Alexander.
Han kan høre meg! Han kan høre meg!
Watson!
Dette er et steg fremover for vitenskapen og kommunikasjonen.
Jeg hadde ikke klart det uten din hjelp.
Det er tid for feiring.
Ja visst.
Så...
Hva gjør du?
Ikke mye.
Jeg sitter på en stol.
Ja. Ja, jeg også. Jeg sitter på en stol.
Vel...
Ok. Ok.
Alexander, husker du da vi var på vitenskapskonferansen?
-Hvor var det? -Cleveland.
Vi var på det hotellet.
Husker du alle hekkene? Formklippingen?
-Landskapsarkitekten var fantastisk. -Ja, det...
Det var elefanter og seler, og sjiraffen.
Og jeg tror de brukte et tre til sjiraffens hals.
Det er skammelig.
Når man jobber med formklipping, bør man være purist.
-Man bruker bare hekkene. -Ja. Ok. Greit.
Og hagen! Hagen var vakker.
Du plukket liljer, som jeg ikke likte.
Ja. Greit. Ok.
Man plukker ikke blomster fra andres hager.
Jeg må stikke, men...
Det er noe jeg skulle si til deg.
Watson, jeg har besøk. Jeg må legge på.
-Fetteren min sendte meg et brev. -Herregud.
Han møtte noen med etternavnet Grahamm, men to M-er.
Jeg la brevet vekk.
Du staver det ikke med to M-er?
-Watson, hold kjeft. -Det er som å gå med hatt på hatt.
Ok, de har to M-er! Watson, jeg har besøk!
Jeg må legge på!
Man bruker bare to M-er hvis man sier "mm" eller "nammis".
Kjenner du noen Graham-er med to M-er?
Nei, jeg kjenner ingen Graham-er! Ingen med én M!
Ingen med to M-er!
Jeg kjenner ingen Graham-er med tre M-er!
Jeg tror linja brøt.
Husker du endene og andungene som fulgte etter?
Det var søtt. Jeg kom på det da vi...
KRIG
Første verdenskrig begynte i 1914.
Sentralmaktene, Tyskland, Østerrike-Ungarn,-
-Bulgaria og Det osmanske riket-
-kjempet mot Frankrike, Russland, Italia, Storbritannia,-
-Romania, Canada og Japan.
USA slo seg sammen med de allierte i 1917-
-etter at Tyskland senket mange amerikanske skip,-
-inkludert luksusskipet Lusitania,-
-som fraktet hundrevis av amerikanske passasjerer.
Ingenting sammenfatter krigens grusomheter mer enn skyttergravskrig-
-som var preget av ødeleggelse og blodbad.
På slutten av krigen var mer enn 16 millioner mennesker døde.
Mange soldater kjempet tappert og døde for landet sitt.
Men selvfølgelig var det unntak.
Jeg klarer ikke dette. Jeg har mistet så mange venner allerede.
Da slipper du å holde kontakten.
Hvis jeg ikke kommer tilbake, må du gjøre meg en stor tjeneste.
Kan du levere dette brevet til kjæresten min Greta?
Jeg?
Jeg må skrive det ferdig.
Jeg er veldig smigret over at du ser sånn på meg.
Men jeg er feil fyr. Jeg er veldig uansvarlig.
Jeg mister ting hele tiden.
En dag lette jeg etter brillene mine, og de var på hodet.
-Jeg lette i timevis. -Pass opp!
Du må gjøre det. Vær så snill.
-Jeg kan sende det, ikke sant? -Nei. Du må levere det personlig.
-Hvor bor hun? -I Albuquerque.
Albuquerque? Tuller du?
-Takk, David. Jeg skal gjøre meg ferdig. -Albuquerque?
Spør heller Wojokowski. Han bor i Santa Fe. Wojo?
-Har du sett Wojo? -Nei.
Nei. Jeg gleder meg til å komme hjem til Daisy.
Det er det som venter meg.
-Hva betyr den lyden? -Ja. Ja. Hun er grei.
-Synes du ikke hun er pen? -Hun er grei.
-"Grei"? -Ja, hvis du liker henne.
-Liker du henne? -Ja.
Men du synes ikke hun er pen?
Jeg ville tatt henne med på kino om hun betalte. Om hun ikke betalte...
Jeg vet ikke. Hun er ikke min smak.
-Alle har sin smak. Hun er din smak. -Hva er din smak?
Ja. Ja.
-Flere lyder. Hvorfor? -Lyder kan være veldig uttrykksfulle.
Hvor vanskelig er det å si ja? Jeg sier: "Er hun pen?" "Ja."
Du tok meg på senga. Hadde du kommet for ti minutter siden-
-og sagt: "Om ti minutter skal jeg vise et bilde av kjæresten min,"-
-kunne jeg ha funnet på en løgn.
Så det er min feil?
-Hva betyr lyden? -Sannsynligvis.
Greit, menn.
-Tiden er inne. -Ja, sersjant.
Dere må be og gjøre dere klare til å angripe.
På min kommando skal dere ut i ingenmannsland.
Dere skal sprinte gjennom et kuleregn.
Så kommer dere til tyskersvinene og går helt tullerusk.
Vi skal gå helt tullerusk.
Jeg er tullerusk.
Få en tullerusk!
Tullerusk!
Er dere klare for å ta rotta på tyskerne?
Ta dem! Ta tyskerne!
Angrip!
Opp og over. Over toppen! Kom igjen!
Etter deg. Kom igjen. Etter deg.
Kom igjen, David, ha deg opp. Fortsett.
Mamma.
Menig David! Få ræva i gir!
Kom igjen, fremad!
Fremad!
Menig Wallace, slutt å tukle med deg selv og gå.
-Ja, sir. -Et øyeblikk, sersjant.
Greit.
Jeg lever!
Herregud! Jeg lever!
-Takk, Gud! -Hva skjedde?
-Jeg ble skutt.
Jeg ser ikke noe kulehull noe sted.
-Kulen må ha gått rett gjennom meg. -Jeg henter legen.
Legen? Nei. Ikke plag legen.
Han har lemmer å sage av. Han har mye å gjøre.
Ingen leger.
Du virker helt fin.
Vet du? Jeg tror en kule suste forbi hodet mitt.
Ja.
Og jeg mistet bevisstheten.
Du virker i god form generelt.
Jeg var død. Jeg trodde jeg var død.
-Ingen kule, men død? -Jeg trodde det var livet etter døden.
Man er fanget i sitt eget hode etter døden.
Man er fortsatt seg selv, en man ikke liker så godt.
Så livet etter døden er ingen bonus.
Det er et liv etter døden, men ikke bonusen man vil ha.
-Kan jeg foreslå en annen teori? -Greit.
Jeg tror du lot som du ble skutt-
-og la deg ned der mens resten av oss ble skutt på.
Det er uten tvil det mest fornærmende,-
-motbydelige noen har sagt til meg i hele mitt liv.
Hvordan våger du?
Jeg tror jeg skjønner. Dette handler om det jeg sa om Daisy, ikke sant?
Ja. Helt klart.
Jeg har tenkt på det,-
-og jeg har revurdert hele situasjonen.
Jeg var helt på bærtur.
Hun er smellvakker. Innser du hvor heldig du er?
Ikke bare ville jeg tatt henne med på kino,-
-jeg ville tatt henne med på middag.
Kjøpt champagne og fulgt henne hjem.
Og hvis hun inviterte meg inn...
-Nei, nei, nei. Det for langt. -...hadde jeg løpt inn.
Er det mulig å lage en kopi-
-av et slikt bilde? -Nei.
Så du lot ikke som du ble skutt?
Ikke faen. Jeg er alltid klar for angrep. Jeg elsker krig.
For meg er dette å leve. Dette er å leve.
-Jeg føler meg levende. -Perfekt.
Du bør lede neste angrep. Hei, sersjant!
-Hva faen? -David vil lede angrepet.
-Jeg er ingen leder. -Strålende.
-Nei. -Jeg trodde ikke du hadde baller til det.
-Jeg har ikke det. -Det virker sånn.
Nei, det er bare noe han sier.
-Vis oss ballene dine. -Hva?
-Er du gal? -Kom igjen.
Jeg kan ikke lede et angrep.
For det første halter jeg og har veldig upålitelige mage.
Menig David, jeg undervurderte deg visst.
Du skal lede oss i kamp.
-Hva? Jeg? -Det stemmer.
Jeg kan ikke bære Jeg er for mett etter frokost.
Tullprat. Du er fanebærer for regimentet.
Det er som å bære et banner der det står: "Skyt meg."
-Hva? -Det er en ære.
Jeg trenger ingen ære. Jeg er beskjeden.
-Ta flagget. -Nei. Ta det, du.
-Ta det. -Nei.
-Sersjanten vil at jeg skal ta en titt. -Greit.
Drittsekk! Ta flagget, ellers stapper jeg stangen opp i ræva di.
Ok.
De skjøt Wallace!
Personlig.
Den 1. desember 1955 var Rosa Parks på bussen hjem i Montgomery i Alabama-
-da hun nektet å gi fra seg setet til en hvit mann til tross for reglene-
-som sa at foran i bussen var forbeholdt hvite.
Men Rosa rikket ikke på seg.
Hun ble arrestert, og handlingene hennes inspirerte-
-bussboikotten i Montgomery, ledet av unge Martin Luther King jr.
Den varte over et år-
-til USAs Høyesterett avgjorde at bussegregering var grunnlovsstridig.
Rosa Parks ble et nasjonalt symbol-
-på verdighet og styrke i kampen mot rasesegregering.
Men ikke mange vet at hun hadde prøvd dette før.
Gå.
Unnskyld meg.
Sjåfør!
-Gå bak. -Nei.
-Gå bak i bussen, sa jeg. -Og jeg sa nei.
-Da må jeg få deg arrestert. -Vær så god.
Seriøst? Vi gjør ikke dette. Jeg er komfortabel her.
Hvis hun reiser seg, må jeg reise meg.
Han vil kanskje til og med sitte ved midtgangen.
Det er latterlig. Hun sitter her. Sett deg bak. Kom igjen.
Du også. Du, kjør! Kom igjen.
Ja, du. Vær så god.
Det var veldig snilt.
-Det måtte sies. -Amen.
Hvor skal du?
Markedet.
Skal du på storhandel?
-Er det storhandel? -Nei.
-Hva skal du ha? -Grønnsaker. Noen ferskener.
-Hva heter du? -Rosa.
-Murray. -Hyggelig å møte deg.
Hyggelig å møte deg, Rosa. Jeg hadde en tante Rosa.
Herlig kvinne. Hun var ganske frodig.
Hun hadde usømmelig humor.
Det er klart det tenner fantasien til en 12 år gammel gutt.
-Om din egen tante? -Ja.
Var hun inngifta?
Nei. Min mors søster.
Kan du gjøre meg en tjeneste? Jeg vil ta av genseren.
Kan du dra i ermet?
Sir, det er... Du svetter litt.
Takk. Det var bedre.
Takk. La meg spørre deg om noe.
Du er i noens hus, og ryggen din klør.
Hvis du så en kløpinne, ville du brukt den?
Eller ville du gnidd deg mot hjørnet og prøvd å klø det selv?
Nei, jeg ville ikke brukt den. Det er som å bruke noens tannbørste.
Jeg er uenig, Rosa. Ryggen er ikke en munn.
Hvis det ikke var en kløpinne der,-
-ville jeg gått på kjøkkenet, hentet en gaffel, gått på badet-
-klødd meg på ryggen, vasket gaffelen og lagt den tilbake.
Og, Rosa, det finnes ingen bedre følelse i verden-
-enn å klø seg på ryggen med en gaffel. Problemet er løst.
-Har du noe å lese? -Nei.
Jeg burde ta med lesestoff på bussen.
Istedenfor å bare sitte her. Jeg liker å lese.
-Bor du alene? -Vet du, Rosa, det gjør jeg.
Jeg har mange planter.
De fleste er døde fordi jeg ignorerer dem.
Og jeg har en parakitt som sier navnet mitt. "Murray. Murray. Murray!
Murray. Murray. Murray. Hvordan har Murray det?"
-Liker du lyden av din egen stemme? -Absolutt.
Hvem er Paul Bunyan? Liker vi ham eller ikke?
Han var en stor fyr.
Folk sier man ikke kan spise alle delene av en hummer.
-Men det er ikke sant. -Hva?
Man ser aldri en pai som kjøles ned i vinduskarmen som på film.
Og tro meg, jeg har sett inn mange vinduer.
-Hvorfor ser du inn vinduer? -Så du "Dragnet" i går kveld?
Jeg visste hvem det var fra første stund.
-Kan jeg spørre deg om noe? -Herregud.
Hvis du ble ranet,-
-ville du foretrukket at det var en svart mann eller en hvit mann?
Godt spørsmål, ikke sant? Tenk på det. De sosiologiske aspektene ved det.
-Hvorfor skulle jeg tenke på å bli ranet? -Men hvis du måtte.
Hvorfor tenker du på sånt?
-Ber du til Gud? -Det er bortkastet tid.
Vi bør be for tankene dine.
-Be for tankene mine? -Ja. Det kan gi deg litt fred og ro.
-Fornemmer du at jeg trenger fred? -Ja.
-Hva gir deg det inntrykket? -Omtrent alt.
-Ok. -Kom igjen. Vi lukker øynene.
-Øynene mine er lukket. -Fader, vi ber for Murray i dag.
Herre, la din ånd komme over ham. Gi ham sinnsro, Gud.
-Ja. -Få tankene hans til å tie.
Og nå, Murray, vil du dele noe med Herren?
-Ja. Ja, klart. -Du kan ta over.
Herre, du vet jo at jeg ikke har hatt sex på åtte år, så...
-Herregud. -Det vet du.
Kanskje du kan hjelpe meg litt.
Send noen til meg. Jeg er ikke så kresen.
Hun kan være litt overvektig, men ikke ei dundre.
Men litt overvektig er greit.
Kanskje en rødtopp ville vært fint. Du vet, jeg... Ja, rødtopp.
-Rosa? Hvor skal du? -Jeg går bak i bussen.
Men fortsett å be, Murray.
Uansett, som jeg sa, en rødtopp. Det ville vært spektakulært.
Virkelig. Men ikke for mange fregner.
Norske tekster: Hanna Naess Huseklepp