Tämä itsenäisyyspäivä juhlistaa Yhdysvaltojen 250-vuotispäivää.
Tämän hetken kunniaksi haluamme muistella -
tapahtumia, ihmisiä ja ideoita, -
jotka auttoivat muovaamaan ja säilyttämään itsehallintomme suuren kokeilun.
Perustajaisämme laativat peruskirjan, -
joka takaisi lain ja ihmisten oikeudet.
Yhdessä he perustivat uuden valtion, -
jossa valta ei ollut monarkilla, vaan tavallisilla kansalaisilla.
"Nämä totuudet ovat itsestäänselviä", he kirjoittivat.
"Kaikki ihmiset on luotu tasa-arvoisiksi."
Se oli radikaali idea, jopa vallankumouksellinen.
Mutta se, mikä tekee Amerikasta ainutlaatuisen, -
on se, että olemme aina olleet keskeneräisiä.
Emme ole täydellisiä.
Voimme olla kiivaita, pikkumaisia, itsekkäitä, pihejä.
Jotkut meistä löytävät aina jotain valittamisen aihetta.
Amerikkalaisina olemme aina löytäneet keinon voittaa epäilijät.
Nämä epämiellyttävät ihmiset, jotka seisoivat edistyksen tiellä.
Nämä kurjat, sietämättömät... Mainitsinko pikkumaiset?
Kurjat... -Hei, tuota ei ole käsikirjoituksessa!
Talveen 1775 mennessä mannermaakongressi tajusi, -
että itsenäisyys Britanniasta oli ainoa vaihtoehto.
Viiden hengen komitea sai tehtäväkseen -
laatia ilmoituksen, joka selitti syyt -
monarkian hylkäämiselle, itsenäisyysjulistuksen.
He olivat John Adams, Thomas Jefferson, -
Benjamin Franklin, Roger Sherman ja Robert Livingston.
Thomas Jefferson kirjoitti ensimmäisen luonnoksen, -
mutta Robert Livingston kirjoitti sen ensin.
Jotkut sanovat, että hän käytti jotain vahvempaa kirjoittaessaan sen.
Hyvät mannermaakongressin herrat, -
meillä on vihdoin ensimmäinen luonnos itsenäisyysjulistuksesta, -
jonka kirjoitti arvostettu kollegamme Robert Livingston.
Hyvin tehty.
-Siihen ei mennyt kauan.
Käytin vain kaksi sulkakynää. Kaksi sulkakynää.
Olemme kiitollisia. -Lopeta!
Mutta sovimme, että meillä olisi vain 27 epäkohtaa.
Sitten yhtäkkiä lisäsit kaikki nämä muut epäkohdat.
Sovittu. Niitä on useita, ja ne ovat enemmän kuin hämmentäviä.
Herra Jefferson, en usko, että haluamme rajoittaa Rembrandtia -
värien käytössä, kun hän maalaa, vai haluammeko?
Meillä on vain muutama kysymys kirjoittamistasi asioista.
Kuten: "Jos joku kutsuu sinut illalliskutsuille, -
sinulla on USA:n kansalaisena oikeus kysyä:
'Kuka tulee illalliselle?' ennen kuin hyväksyt kutsun."
Etkö halua tietää, kenen vieressä istut iltasi?
Minut kutsuttiin Madisonin illalliselle muutama viikko sitten.
Alexander Hamilton oli samassa pöydässä.
Ehdinkö puhua Hamiltonin kanssa? En, -
koska istuin Madisonin sedän vieressä.
Hän on tupakkafarmari Virginiasta.
Se oli ajanhukkaa. Ja kahden tunnin matka sen lisäksi.
Miksi lähteä talosta? Matka kestää kaksi tuntia.
Voisinpa laittaa sen asiakirjaan.
Robert, haluatko lisätä tähän itsenäisyysjulistukseen, -
että sateenvarjon jakaminen on laitonta?
Jos sataa, tuo oma sateenvarjo. Älä kajoa muiden sateenvarjoihin.
Mitä jos sateenvarjon haltija tarjoutuu jakamaan sateenvarjon?
Jos tarjoutuu, hän tekee sen vain ollakseen mukava.
Hän ei halua jakaa sitä. Se ei ole oikein.
Unohditko sateenvarjosi? Harmin paikka!
Kastu! Elä sen kanssa!
Älä kastele muita, koska olet liian tyhmä tuodaksesi omasi.
Onko tammikuun 7. päivän jälkeen laitonta toivottaa hyvää uutta vuotta?
Juuri niin, Adams.
Vaikka se olisi ensimmäinen kerta, kun tapaatte uutenavuotena?
Aivan, Franklin, vaikka se olisi ensimmäinen kerta.
Nämä uuden vuoden toivottelut jatkuvat loputtomiin.
20. tammikuuta. "Hyvää uutta vuotta." 25. tammikuuta.
"Hyvää uutta vuotta." 31. tammikuuta. Milloin se loppuu?
Miksi tämä on täällä? "On laitonta hengittää syvään ulkona."
Pitäisi olla. Haluatko nähdä ihmisten kävelevän näin?
Onpa kaunis päivä.
Tässä on toinen helmi. "Jälkiruokia ei saa jakaa. Jos haluat jälkiruokaa, tilaa se."
"Jälkiruokaa ei jaeta."
Emme ole eläimiä, Franklin, jotka syövät kaukalosta.
Meillä voisi olla omat haarukat.
Sitten otamme palan, laitamme haarukat suuhun -
ja laitamme ne takaisin piiraaseen, kun se on ollut suussa.
Franklin, se on epähygieenistä.
Joskus en halua kokonaista palaa piirakkaa.
Haluan vain maistaa.
Hanki oma pala piirakkaa, Franklin!
Jos valitset jonon, pitääkö sinun pysyä siinä?
Totta kai pitää. Muuten syntyy kaaos.
Tuo liikkuu nopeammin. Menen tänne.
Voi ei. Haluan mennä tänne.
Yhtäkkiä törmäilet ihmisiin ja syntyy tappeluita.
Vain koska ihmiset haluavat jonoon, joka liikkuu nopeammin. Ei.
Valitset jonosi, pysyt jonossasi. Niin se toimii.
Olen eri mieltä, eikä sitä pitäisi mainita tässä asiakirjassa.
Etkö pidä siitä, Hancock? Sinun ei tarvitse jonottaa.
Palvelijasi tekevät sen. Minulla on palvelijoita.
Kohtelenko heitä reilusti? Uskon niin.
Säästelenkö ruoskaa? En aina. Se on hauskaa. Ruoskiminen on hauskaa.
Läimäytät heitä monta kertaa.
Kuulet pienen inahduksen ja lopetat.
"Miesten tulee pidättäytyä viuhkan käyttämisestä julkisesti."
Haluaako kukaan nähdä tätä?
Haluatteko nähdä miesten tekevän näin? Tätä liikettä.
Herra Adams, haluatteko poikanne käyttävän viuhkaa?
Kuten arvelinkin. Hän ei halua poikansa tekevän niin.
En halua poikani käyttävän viuhkaa.
En usko, että kukaan teistä haluaa poikansa tekevän niin.
Kuka on samaa mieltä? Kyllä vai ei?
Ei!
Tämäkään ei kuulu julistukseen.
"On laitonta kertoa unestaan."
"Vaikka se vaikuttaisi kuinka kiinnostavalta uneksijasta, -
muita ei kiinnosta kuulla siitä."
Hyvät herrat, elämme keskimäärin 38 vuotta tällä maapallolla.
Tuhlaammeko sen ajan kuuntelemalla muiden unia?
Enpä usko.
Olen elänyt 70 vuotta, senkin keikari. -70?
Ilmeisesti suuseksi ranskalaisnaisten kanssa pitää nuorena.
Olet löytänyt nuoruuden lähteen.
Onnitteluni sinulle.
Maljojen nostaminen pitäisi kieltää?
Ei juomarahoja?
"Jos aloitat uuden terveysrutiinin, pidä se omana tietonasi."
"Jos käyt Englannissa, älä palaa englantilaisen aksentin kera."
"Parran silittäminen on laitonta."
Sen pitäisi olla asiakirjassa.
Tätä totuutta pidän itsestään selvänä. Te olette imbesilli.
Hyvät herrat, mitä me teemme?
Nämä ovat hädin tuskin epäkohtia.
Ne ovat mitättömiä valituksia, -
eivätkä ne liity mitenkään itsenäisyysjulistukseen -
Englannista ja tyranniasta!
Kannatetaan.
Tämä ei ole vain itsenäisyysjulistus!
Tämä on terveen järjen julistus!
250 vuoden päästä -
jälkeläisemme kiittävät meitä suuresta työstä, -
jonka olemme tehneet täällä parantaaksemme heidän elämäänsä.
Hyvät herrat, oletteko mukana? Kyllä vai ei?
Ei!
Tuhat kertaa ei.
Herra Livingstone, kiitos kovasta työstänne.
Mutta en usko, että tämä menee julistukseemme.
Jefferson, haluatko kokeilla? -Minä teen sen.
En käytä näitä.
Varsinkaan "ei taputeta musiikin tahtiin ja odoteta muiden liittyvän mukaan".
Seriffit, saattakaa hänet ulos.
Se ei ole tarpeen, koska en halua asua maassa, -
jossa ihmiset jakavat sateenvarjot, -
hengittävät syvään ulkona, -
vaihtavat jonoja miten sattuu, -
tuulettavat itseään viuhkalla, silittävät partaansa, -
jakavat unensa ja jälkiruokansa.
Hyvää uutta vuotta, kusipäät!
7. maaliskuuta 1876 -
Alexander Graham Bell sai onnistuneesti patentin -
laitteelle, jota hän kutsui puhelimeksi.
Päiviä myöhemmin yleisön edessä -
hän soitti ensimmäisen puhelun avustajalleen Thomas Watsonille.
Ensimmäinen puhelu oli upea päivä amerikkalaiselle innovaatiolle.
Valitettavasti ei niinkään Bellille.
Hyvää iltapäivää, naiset ja herrat.
Vaimoni Mabelin puolesta toivotan teidät tervetulleiksi kotiimme.
Kiitos, että tulitte.
Se, mitä tulette todistamaan, on ennennäkemätöntä ihmiskunnan historiassa.
Tässä on -
puhelin.
Avustajani Watson on toisessa rakennuksessa -
näkymättömissä ja kuulumattomissa.
Mutta tämän laitteen avulla -
voin kommunikoida hänen kanssaan, -
aivan kuin hän seisoisi vieressäni.
Nostan puhelimeni, ja hänen puhelimensa soi.
Millainen soittoääni?
Tavallinen soittoääni. Se on vain soittoääni.
Tyypillinen soittoääni.
Ehkä voisi olla soittoäänien lista, josta ihmiset voisivat valita.
Kyllä vain. Haluaisin omani kuulostavan ovikellolta.
Haluaisin omani kuulostavan klovnin torvelta.
Tai ehkä polkupyörän kellolta.
Hienoja ideoita, mutta se ei ole asian ydin.
Pääasia on, että voin kommunikoida jonkun kanssa, joka on kaukana.
Entä jos olen pianokonsertissa, enkä halua sen soivan?
Se värisee kuin juutalaisen harppu taskussa.
Niin.
Kiehtova ajatus.
Mitä jos lähettäisit lyhyen...
Mitä jos keksisit omasi? Mene keksimään omasi.
Tämä ei ole sellainen.
Haluatko jotain värisevää? Mene! Keksi se.
Tämä on hölynpölyä!
Haluaako joku muu lisätä jotain?
Onko värejä saatavilla? -Vai voisiko se soittaa laulun?
Oletteko valmiita? Haluatteko nähdä demonstraation?
Kyllä. Mikä tässä kestää?
Voisitko poistua?
Minäkö? -Niin, sinä.
Sinä. Ulos! -Hienot juhlat. Kiitos.
Kiitos paljon. -Ulos!
Kuka hitto hän on? -Ei aavistustakaan.
Mitä hän tekee täällä? Vihaan häntä!
Minua ei edes huvita tehdä sitä nyt. -Älä viitsi.
En edes halua tehdä sitä. -Kyllä haluat.
Työstit sitä yötä päivää kuukausia.
Anteeksi. Keksin vielä yhden jutun, joka olisi hauskaa...
Hiljaa! Haluatteko nähdä tämän vai ette? -Kyllä.
Niinkö? Ei vaikuta siltä. -Kaikki haluavat.
Ei vaikuta siltä.
Haluatte vain kuulla itsenne puhuvan.
Sitäkö haluatte? Siksikö tulitte tänne? -Ei.
Jumalauta! -Kulta.
Helvetin kusipäät.
Herra Watson, kuuletteko minua?
Kyllä vain, Alexander.
Hän kuulee minut! Hän kuulee minut!
Watson.
Tämä on edistysaskel tieteessä ja viestinnässä.
En olisi pystynyt siihen ilman kyvykästä apuanne.
On aika juhlia.
Todellakin.
No niin...
Mitä sinä teet?
En paljon mitään.
Istun tuolilla.
Niin. Niin minäkin. Istun tuolilla.
No...
Hyvä on.
Alexander, muistatko, kun menimme tiedekonferenssiin?
Missä se olikaan? -Clevelandissa.
Olimme siinä hotellissa.
Muistatko kaikki pensasaidat ja muotoon leikatut pensaat?
Se maisemoija oli uskomaton. -Niin, se...
Siellä oli norsuja, hylkeitä ja kirahvi.
He taisivat käyttää puuta kirahvin kaulana.
Minusta se ei ole reilua.
Kun muotoilee pensaita, pitäisi olla puristi.
Käyttää vain pensasaitoja. -Niin. Selvä.
Ja puutarhat! Puutarhat olivat kauniita.
Poimit liljoja, mikä ei ollut oikein.
Niin. Hyvä on. Selvä.
Mutta kukkia ei saa poimia... -Hyvä on.
...toisen puutarhasta. -Selvä.
Minun pitää mennä, mutta...
Tiedätkö, mitä minun on pitänyt kertoa?
Hyvä on. Watson, täällä on ihmisiä. Minun pitää mennä.
Serkkuni lähetti minulle kirjeen. -Voi luoja.
Hän tapasi ihmisiä nimeltä Grahamm, mutta kahdella M:llä.
Laitoin kirjeen sivuun.
Eihän sitä kirjoiteta kahdella M:llä?
Watson, ole hiljaa. -Miksi sinä..?
Hattu hatun päällä. -Selvä! Heillä on kaksi M:ää!
Watson, täällä on ihmisiä. Minun on lopetettava puhelu!
Käytät kahta M:ää vain, jos pitää sanoa "mm" tai "namm".
Tiedätkö yhtään Grahamia, jossa on kaksi M:ää?
En tiedä yhtään Grahammia! Vain yhdellä M:llä!
En tiedä Grahameja kahdella M:llä! En tiedä Grahameja kolmella M:llä!
Puhelu taisi katketa.
Muistatko ankat ja ankanpoikaset, jotka seurasivat perässä?
Se oli suloista. Tajusin sen, kun olimme...
SOTA
Ensimmäinen maailmansota alkoi vuonna 1914.
Keskusvallat, Saksa, Itävalta-Unkari, -
Bulgaria ja Osmanien valtakunta taistelivat -
liittolaisia, Ranskaa, Venäjää, Italiaa, Isoa-Britanniaa, -
Romaniaa, Kanadaa ja Japania vastaan.
Yhdysvallat liittyi liittoutuneisiin vuonna 1917, -
kun Saksa oli upottanut useita amerikkalaisaluksia, -
mukaan lukien luksusristeilijä Lusitanian, -
joka kuljetti satoja amerikkalaisia matkustajia.
Mikään ei kuvaa sodan kauhuja paremmin kuin asemasota, -
jossa oli ennennäkemätöntä tuhoa ja verilöylyä.
Sodan loppuun mennessä yli 16 miljoonaa ihmistä oli kuollut.
Niin monet sotilaat taistelivat ja kuolivat urheasti maansa puolesta.
Poikkeuksiakin oli.
En taida pystyä tähän. Olen menettänyt jo niin monta ystävää.
Nyt sinun ei tarvitse huolehtia yhteydenpidosta.
Jos en palaa, tee minulle iso palvelus.
Voitko toimittaa tämän kirjeen tytölleni Gretalle?
Minäkö? -Kirjoitan vielä pari riviä.
Olen imarreltu. Mukavaa, että ajattelet minusta noin.
Valitsit väärän miehen. Olen hyvin vastuuton.
Kadotan asioita jatkuvasti.
Eräänä päivänä etsin silmälasejani. Ne olivat päässäni koko päivän.
Etsin niitä tuntikausia. -Ampu tulee!
Sen on oltava sinä. Ole kiltti.
Voinhan postittaa sen? -Ei. Toimita tämä henkilökohtaisesti.
Missä hän asuu? -Albuquerquessa.
Albuquerque? Oletko tosissasi?
Kiitos, David. Kirjoitan tämän loppuun. -Hei! Albuquerque?
Mikset hae Wojokowskia? Hän asuu Santa Fessä. Wojo!
Onko Wojoa näkynyt? -Ei.
Ei. En malta odottaa, että pääsen kotiin Daisyni luo.
Hän odottaa minua.
Mitä tuo ääni tarkoittaa? -Joo. Hän on ihan kiva.
Eikö hän olekin nätti? -Hän on ihan kiva.
Ihan kivako? -Joo, jos pidät hänestä.
Pidätkö hänestä? No niin, hienoa. -Joo.
Selvä. Eikö hän ole sinusta nätti?
Veisin hänet elokuviin, jos hän maksaisi. Jos hän ei maksaisi...
En ole varma. En tiedä. Hän ei ole tyyppiäni.
Niin. -Meillä kaikilla on tyyppimme.
Hän on tyyppiäsi. -Mikä on sinun tyyppiäsi?
Niin.
Lisää ääniä. Miksi? -Äänet voivat olla hyvin ilmeikkäitä.
Miten vaikeaa on sanoa kyllä?
Kysyn: "Onko hän nätti?" Sanot kyllä, ja se siitä.
Niin. Säikäytit minut rehelliseksi.
Jos olisit tullut luokseni 10 minuuttia sitten -
ja sanonut, että näytän kohta kuvan tyttöystävästäni, -
olisin keksinyt valheen, joka olisi tehnyt sinut onnelliseksi.
Onko se minun syytäni?
Mitä tuo ääni tarkoittaa? -Todennäköisesti.
No niin, miehet.
On aika. -Se on kessu.
Lausukaa rukouksenne ja valmistautukaa hyökkäykseen.
Käskystäni nousette ylös ei-kenenkään-maalle.
Juokset luotisateen läpi.
Sitten menette sakujen luo ja näytätte niille paskiaisille!
Me sekoilemme. Olen sekoilija.
Olen sekoilija!
Saanko sekoilijan?
Sekoilija!
Kukistatteko keisarin?
Kyllä!
Minä kukistan keisarin!
Hyökkäykseen!
Ylös ja yli. Tulkaa, miehet! Mennään!
Sinun jälkeesi. Mene. Sinun jälkeesi.
David, mene ylös! Jatka vain!
Äiti.
Sotamies David! Liikettä niveliin!
Tulkaa, miehet! Mennään!
Liikettä!
Sotamies Wallace, lakkaa leikkimästä ja lähde.
Kyllä, sir. -Hetki vain, kessu.
Hyvä on.
Olen elossa!
Voi luoja! Olen elossa!
Luojan kiitos! -Mitä tapahtui?
Mitä tapahtui? -Minua ammuttiin.
Mihin? En näe luodinreikää missään.
Luoti meni varmaan suoraan lävitseni.
Se on ihme. -Haen lääkintämiehen.
Lääkintämiehen? Ei. Älä häiritse lääkintämiestä.
Hänellä on raajoja sahattavana. Hänellä on paljon töitä.
Ei minkäänlaisia lääkintämiehiä.
Vaikutat olevan kunnossa.
Tiedätkö, mitä tapahtui?
Luoti taisi kiitää pääni ohi.
Niin.
Menetin tajuntani.
Vaikutat hyvin terveeltä.
Olin kuollut. Uskoin olevani kuollut.
Mutta ei luotia. -Ei.
Luulin, että se oli tuonpuoleinen.
Sitä on yhä oman päänsä vankina tuonpuoleisessa.
Sitä on yhä oma itsensä, ihminen, josta ei pidä kovin paljon.
Tuonpuoleinen ei ole mikään bonus.
Tuonpuoleinen on olemassa, mutta ei sellainen kuin haluat.
Voinko ehdottaa toista teoriaa? -Toki.
Teeskentelit, että sinua ammuttiin, -
ja sitten makasit siinä, kun meitä muita ammuttiin.
Tuo on epäilemättä loukkaavin -
ja kuvottavin asia, mitä kukaan on koskaan sanonut minulle.
Miten kehtaat?
Hyvä on. Taidan ymmärtää.
Koskeeko tämä sitä, mitä sanoin Daisysta?
Niin. Varmasti.
Olen miettinyt asiaa.
Olen arvioinut tilanteen uudelleen.
Arvioni oli pielessä.
En edes tiedä, mistä puhuin. Hän on kaunis.
Tajuatko, miten onnekas olet?
Veisin hänet elokuviin ja maksaisin.
Maksaisin myös illallisen. Ostaisin samppanjaa ja saattaisin hänet ovelle.
Jos hän kutsuisi minut sisään, usko pois...
Ei. Menit liian pitkälle.
Voiko kuvasta teettää kopion? -Ei.
Etkö teeskennellyt ammutuksi tulemista ja maannut maassa kuin vauva?
En helvetissä. Paskat siitä! Älä viitsi. Hyökkään milloin vain.
Niinkö? -Rakastan sotaa.
Niinkö? -Minulle tämä on elämää.
Tämä on elämää. -Aivan.
Tunnen olevani elossa. -Täydellistä. Johda seuraavaa hyökkäystä.
Olen hyökkääjä, en johtaja. -Hei, kessu!
Mitä helvettiä? -David haluaa johtaa hyökkäystä.
En ole johtaja. -Erinomaista.
En ole johtaja. -En uskonut, että sinulla olisi munaa.
Ei olekaan. -Näyttää siltä, että on.
Ei ole. Hän vain sanoo niin.
Näytä, että sinulla on munaa. -Minä en... Mitä?
Oletko hullu? -Tule.
En voi johtaa hyökkäystä.
Ensinnäkin onnun ja suoleni on epäluotettava.
Sotamies David, taisin aliarvioida sinut.
Johdat meidät taisteluun.
Mitä? Minäkö? -Niin.
En voi kantaa lippua. Olen liian täynnä aamiaisesta.
Pötyä. -Mitä?
Olet rykmentin lipunkantaja.
Kannan lippua? -Aivan.
Tässä voisi lukea: "Ammu minut."
Mitä? -Se on kunnia.
En tarvitse kunniaa. Olen vaatimaton.
Ota lippu. -Ei. Ota sinä se.
Ota sinä se! -Ei.
Kessu haluaa, että katson. -Hyvä on.
Paskiainen! Otat lipun, tai tungen tämän tangon perseeseesi.
Hyvä on.
He ampuivat Wallacen!
Henkilökohtaisesti.
GRETA BAKER ALBUQUERQUE
1. joulukuuta 1955 Rosa Parks oli tulossa bussilla kotiin Alabaman Montgomeryssa, -
kun hän kieltäytyi antamasta paikkaansa valkoiselle miehelle -
rikkoen sääntöä, jossa mustat istuvat takana -
ja bussin etuosa oli varattu vain valkoisille.
Mutta Rosa ei liikkunut.
Hänet pidätettiin, ja hänen tekonsa inspiroivat mustaa yhteisöä -
järjestämään Montgomeryn bussiboikotin, jota johti nuori Martin Luther King Jr.
Sitä kesti yli vuoden, kunnes USA:n korkein oikeus päätti, -
että bussien rotuerottelu oli perustuslain vastaista.
Rosa Parksin teko bussissa teki hänestä kansallisesti tunnustetun symbolin -
arvokkuudesta ja voimasta taistelussa rotuerottelun lopettamiseksi.
Mutta harva tietää, että hän oli yrittänyt tätä aiemminkin.
MONTGOMERY, ALABAMA 1955
Hyppää kyytiin.
Anteeksi.
Kuljettaja!
Mene taakse. -En.
Käskin mennä bussin perälle.
Ja minä sanoin ei.
Minun pitää pidätyttää sinut.
Tee se. -Hyvä on.
Oletko tosissasi? Emme tee tätä. Viihdyn täällä.
Jos hän nousee, minun on noustava, ja hän livahtaa paikalleen.
Hän voi haluta käytäväpaikan. Ehkä me tappelemme.
Naurettavaa. Hän istuu tässä. Mene taakse. Vauhtia. Liikettä.
Sinä myös. Sinä siellä, aja.
Niin, sinä. Mene vain.
Se oli hyvin ystävällistä.
Se piti sanoa. -Aamen.
Minne olet menossa?
Torille.
Onko sinulla paljon ostettavaa? -Ei.
Mitä aiot ostaa? -Vihanneksia. Persikoita.
Mikä nimesi on? -Rosa.
Olen Murray. -Hauska tavata.
Hauska tavata, Rosa. Minulla oli Rosa-täti.
Ihastuttava nainen. Täytyy sanoa, että hän oli melko muodokas.
Hänellä oli rivo huumorintaju.
Se sai 12-vuotiaan pojan mielikuvituksen laukkaamaan.
Omasta tädistäsi? -Niin.
Oliko hänet naitu sukuun?
Ei. Äitini sisko.
Tekisitkö palveluksen? Haluan vain riisua tämän puseron.
Voisitko vetää hihasta?
Herra, se on... Hikoilet vähän.
Ole hyvä. -Kiitos. Nyt on parempi.
Kiitos. Anna kun kysyn jotain.
Olet jonkun kotona ja selkääsi kutittaa.
Jos näkisit selänraaputtimen, käyttäisitkö sitä?
Vai hieroisitko selkääsi kulmaa vasten ja yrittäisit raaputtaa sitä itse?
En käyttäisi sitä.
Kuin käyttäisi jonkun hammasharjaa. -Olen eri mieltä, Rosa.
Selkä ei ole suu.
Entä tämä? Jos ei olisi selänraaputtajaa, tiedätkö, mitä tekisin?
Menisin keittiöön. Hakisin haarukan. Menisin vessaan.
Ei. -Raapisin selkääni.
Pesisin haarukan ja palauttaisin sen.
Voi pojat, Rosa. Maailmassa ei ole hienompaa tunnetta -
kuin selän raapiminen haarukalla.
Ole hyvä. Ongelma ratkaistu.
Onko sinulla luettavaa? -Ei.
Pitäisi kai tuoda luettavaa bussiin.
Sen sijaan, että istun ja katselen ympärilleni. Pidän lukemisesta.
Asutko yksin? -Tiedätkö mitä, Rosa? Kyllä asun.
Minulla on paljon kasveja.
Useimmat ovat kuolleet, koska en huomioi niitä.
Ja papukaijani osaa sanoa nimeni. "Murray! Murray!"
"Miten Murray voi?"
Pidätkö omasta äänestäsi? -Todellakin.
Hei, Rosa. Kuka on Paul Bunyan? Pidämmekö hänestä vai emme?
Hän oli iso kaveri.
Hummerin kaikkia osia ei kuulemma voi syödä.
Minusta se ei ole totta. -Mitä?
Piirakka ei koskaan jäähdy ikkunalaudalla niin kuin elokuvissa.
Usko pois, olen katsonut moniin ikkunoihin.
Miksi katsot ikkunoihin? Piirakan takiako?
Näitkö Dragnetin eilen?
Tiesin heti, kuka sen teki.
Saanko kysyä jotain? -Jessus.
Jos sinut ryöstettäisiin, -
haluaisitko mieluummin, että ryöstäjä olisi musta vai valkoinen?
Hyvä kysymys, vai mitä? Mielenkiintoinen. Mieti sitä.
Sen sosiologisia aspekteja.
Miksi haluaisin ajatella ryöstöä?
Tiedän, mutta jos on pakko.
Miksi ajattelet näitä asioita?
Oletko rukoileva mies? -Minusta se on ajanhukkaa.
Rukoillaan ajatustesi puolesta.
Ajatusteni puolestako? -Niin.
Se voisi tuoda sinulle rauhaa ja hiljaisuutta.
Aistitko, että tarvitsen rauhaa? -Aistin.
Mistä niin päättelet? -Kaikesta.
Selvä. -Tule. Suljetaan silmät.
Suljen silmäni. -Sulje silmäsi.
Silmäni ovat kiinni. Selvä. -Isä Jumala, -
rukoilemme tänään herra Murrayn puolesta.
Herra, saata henkesi sisään ja peitä hänet. Tuo hänelle mielenrauha, Jumala.
Niin. -Hiljennä hänen ajatuksensa.
Murray, haluaisitko kertoa jotain Herralle?
Joo. Toki. -Jatka sinä.
Herra, tiedät varmasti, -
etten ole harrastanut seksiä kahdeksaan vuoteen.
Voi jessus. -Tiedät sen.
Ehkä voisit auttaa minua vähän. Lähetä joku luokseni. En ole niin nirso.
Hän voi olla vähän ylipainoinen. Älä lähetä minulle norsua.
Kohtuullisen ylipainoinen käy. En välitä.
Ehkä jopa punapää olisi kiva.
En tiedä... Niin, punapää.
Hei, Rosa? Minne menet? -Bussin takaosaan.
Jatka rukoilemista, Murray. No niin. Jakakaa minullekin.
Kuten olin sanomassa, punapää. Se olisi mahtavaa.
Oikeasti. Ei liikaa pisamia.
Suomennos: Sami Marjamäki