VISSZA A 90-ES ÉVEKBE
Srácok, gyertek már!
Még három óra a meghallgatásig. Miért kellett hatkor kelnünk?
- Szerinted a Take That délig aludt? - Állva elalszom.
Mert valaki a Grammyt nézte éjjel.
- Igen. - Közös döntés volt.
- Ja. - Pontosan.
- Amúgy hol van Oli? - Jó kérdés.
- Meg is jött. - Jó reggelt!
- Bocs, hosszú volt a sor. - Biztos megint azzal a csajjal flörtöltél.
- Dehogyis. Ő flörtölt velem. - Ja, persze.
A fenébe, nincs rózsaszín cukorszóratos.
- Az Peter kedvence. - Bocs, de elfogyott.
Remélem, ma jó hangulatban van.
Bocs, nem volt rózsaszín dekoros.
Köszi!
- Gyertek, srácok! - Oké.
HEARTVILLE EGYETEM ZENEMŰVÉSZETI KAR
DANIEL WEBER EMLÉKÉRE,
AKI TRAGIKUS LIFTBALESETBEN VESZÍTETTE ÉLETÉT.
Elég a nyafogásból, szedjük össze magunkat!
Adjunk bele mindent a próbán!
Ez a jó hozzáállás!
- Az alvás túlértékelt dolog. - Ne mondj ilyen butaságot!
Ennyi minden után Hogy összeálljon a kép
Körbe-körbe haladok Ugyanoda jutok vissza
Ez egy drámai utazás a végsőkig
Nem lehetetlen összehangolni Szóval gyerünk
Minden éjszaka, amikor hazajöttünk
Egyre magasabbra szállok A Földtől az űrig
Keresem a nagy válaszokat De csak fájdalmat találok
Állj, ne!
Srácok!
- Mi a baj? - Nem adhatjuk így elő.
Ezt hogy érted?
Valami hiányzik. Nincs benne varázslat. Semmi.
- Ne már! - Ben, jön a tehetségkutató.
- Haladnunk kell. - Gáz ez a dalszöveg. De tényleg.
Mindig újrakezdjük!
- A szöveg szuper. - Nem, Matteo!
Adjatok pár percet, jó?
Hihetetlen!
- Tartsunk szünetet! - Bármikor megjöhetnek.
Ha újrakezdjük az egészet, mindent a legelejéről...
A dalszöveget, a koreográfiát, az akkordokat.
Hányadszor is már ebben a hónapban?
Nem kezdhetjük mindig újra a dalt nulláról.
Már megint a noteszébe írogat. De semmi jó nem sül ki belőle.
- Átír mindent. - Nem értem.
- Szióka! - Szia!
- Kezd komolyra fordulni a dolog? - Igen. Nagyon.
Ha most elszúrjátok, akkor később nem lesz esélyetek a profik előtt.
Igen.
Szia, Sky! Mizu?
Szia!
Szia, Sky!
- A táskád, Ben. - Hogy haladtok a dallal?
- Kicsit izgulok. - Mizújs, Sky?
Minden oké. Veled?
- Elámítod őket a hangoddal? - Meglátjuk.
Egész biztos.
Mit is mondott Matteo a hangodról?
Beyoncé és DaBaby szerelemgyereke.
Debbie Harry, nem DaBaby.
Jesszus!
Hihetetlen.
- Még egyszer átfutom a dalszöveget. - Oké.
- Ügyes leszel. - Sok sikert!
Később beszélünk.
- Jó reggelt! - Hülye vagy?
Jó reggelt...
- Jó reggelt! - Jó reggelt!
Pár nap múlva lesz a tehetségkutató, amin megmutathatjátok, mit tudtok.
Ne feledjétek, sok szakmabeli is itt lesz.
- Ms. Robinson a Synkben? - Tele van Grammy-díjakkal.
Nem kispályás.
Ja, haver. Király lenne vele dolgozni.
Olyan zenészeket akarnak látni, akik mindent beleadnak.
A színpadon nincsenek kifogások.
- Oké? - Oké.
Jól van, akkor kezdjük!
Látlak a szoba sarkában
A közeledben kihagy a szívem
Bárcsak észrevennéd
Hogy felvillanyozol
Valahol, távol
Egy bájjal teli világban
Több vagyok egy arcnál
Nem csak egy a sok közül
Ez azt is jelenti...
Skyler!
Skyler, várj!
- Hagyj békén! - Kérlek, várj!
Sajnálom.
A dalszövegen kellett dolgoznom, mert még nem működik az átvezetés.
- A fiúk nem értik meg, hogy én... - Ben!
Semmi baj.
Te ilyen maximalista vagy...
De végeztünk.
Ennyi volt.
Remélem, hogy egy nap még fogsz érezni valamit.
De...
Gyere! Mi jövünk.
Ben!
Gyere!
Oké. A dalunk sajnos még nincs teljesen kész.
De a tehetségkutatóig megleszünk vele.
Jól vagy?
Mi vagyunk az 5G, és ez az „Egyenesbe kell jönnünk”.
Remélem, hogy egy nap még fogsz érezni valamit.
Hé, mit csinálsz?
- Ben! - Hová mész?
Ben!
Ne már, haver! Mondj valamit!
Nyugi már! Csak kicsit besokalltál.
- Előfordul. - Ti ezt nem értitek.
- Pont ez a te bajod. Hogy... - Hagyjatok békén!
Ennyi volt, srácok. Kiszálltam.
Gyerünk, srácok! Hagyjuk!
Jesszus, srácok!
- Még mindig nem jó. - A fenébe!
- Hogy oldjuk meg nélküle? - Be kell ismernünk:
csak vele működhet. Ez tény.
De nem dobhatunk el miatta mindent. Akkor az egész hiába volt.
- Próbáljuk újra! - Hát...
- Kell egy kis pihenő. - Nekem is.
Ez szívás!
Egy követőnk küldött egy TikTok-linket.
Menő 90-es évekbeli dalokat énekelnek.
- Tényleg? Ez lenne a megoldás? - Hallgasd meg! Oltári.
Még mindig hallak
Az éjszaka közepén
A hangod a szél, ezen szól
A suttogó ima
Sokkal jobb, mint bármi, amit mi most csinálunk.
- Hogy hozhatnánk össze ilyet? - Bárcsak tudnám!
Helló, lúzerek!
Mit akarsz, Alisha?
Nem 5G a nevetek?
- Akkor miért csak 4G van itt? - Mindjárt kiesik a szemed.
- Fogd be, Oli! - Ben nélkül nullák vagytok!
Hát, igaza van, srácok.
Chris!
Mi folyik itt?
Ma este tartják a tehetségkutatót a Heartville Egyetemen.
Ki nyűgözi le a zsűrit? Ki vonul be a zenetörténetbe?
Ez a nap fájó emlékeket is hordoz a Heartville számára.
Harminc évvel ezelőtt, 1995. június 6-án pontban este hatkor
- elszakadt a liftkábel... - Ma este lépünk fel. Szükségünk van rád!
- Hívj vissza! - ...és Daniel Weber életét vesztette.
Évtizedekre lezárták a liftet,
de nemrég újra használatba vették. Egy réztábla állít emléket a...
Remélem, leszáll róla az apja. Mennünk kell.
Ja.
Ezt már mondtad. De akkor sincs rendjén.
- Szia, apa! - Szia, kicsim!
Helló! Pápá, Matteo!
- Szia! - De folyton ez van.
„Pápá, Matteo”?
Mit mondtam az itteni próbákról?
Ja. Bocs! Többé nem fordul elő.
Nem számít.
Amúgy sem lesz időd erre. Tudod, miért?
Mert felvettek a Heartville Egyetem orvosi karára.
Örülsz neki?
Igen, de még nem ért véget az év.
Chris...
Tudom, hogy sokat jelent neked a zene meg ez az egész, de...
Mi van, ha nem jön be?
Ez egy stabil jövő.
Nem akarom, hogy elszalaszd a lehetőséget, és később megbánd. Érted?
Akkor gondoskodnom kell róla, hogy befussunk.
Te...
Nekem fiatalon sosem járt ilyesmi a fejemben.
Kérlek, ne kezdd megint! Mennem kell.
Délután lesz az interjúd dr. Mehackerberggel.
Oké.
- Légy pontos! - Oké.
- Mi van? - Semmi.
Megint prédikált.
Jön pár fontos ember is. Ez nagyon örömteli.
Ha még egyszer késtek, vége. A teljesítményetek...
Bocsánat, csak próbáltunk.
Ms. Robinson gyűlöli a késést.
Ms. Robinson?
Itt lesz a versenyen.
- Srácok, megszívtuk. - Most mi legyen?
- Mindent bele kell adnunk. - Menjünk!
Persze, menjetek! Ne zavarjon, hogy ez egy óra!
- Megőrültetek? - Ben, velünk kell jönnöd.
- Nem kell csinálnom semmit. - Ms. Robinson is jön a versenyre.
Na és?
Mi? Ez egy hatalmas lehetőség. És nélküled nem megy.
- Ez már nem az én gondom. - De igen, Ben.
Együtt építettük fel. Rólunk szól.
Megőrültél? Eldobod az egészet?
- Az összes dalunkat? - Add ide!
Legalább hallgass meg minket! Mi ütött beléd?
Már mondtam. Végeztem.
- Miattad kezdtük el az egészet. - Ben!
Ne már! Nélküled semmi értelme.
Ben, a menekülés nem megoldás.
- Várj! - Mi a fene ez?
- Nélküled az 5G-nek vége. - Jobb lesz nektek nélkülem.
Csak szünetet tartasz, nem?
Szünet? Ez már nem szünet.
Haver...
Oké.
Meggyőztetek.
- Tényleg? - Dehogy!
Felejtsd el! Megyünk a próbaterembe, oké?
Elég a hülyeségből!
Srácok! Nyugi!
Hé!
Most komolyan, elég lesz.
Biztos csodás lett volna
Ez az a reggeli dal.
Senki nem tudja, hogy ki énekli.
Még mindig hallak
Az éjszaka közepén
Te nem érzed át? Együtt kell folytatnunk.
Nem megy.
Egy szellem a holdfényben
Még mindig hallak
Az éjszaka közepén
A hangod a szél, ezen szól
A suttogó ima
Egy szellem a holdfényben
Csak egy emlék
Ez mi a fene volt?
Mindenki jól van?
Csak képzelgek, vagy tényleg fura lett a suli?
Úristen, srácok!
A telefonom. Az előbb még 70%-on volt, most meg nem megy.
- Az enyém sem működik. - Ugyanaz.
- Pokolra kerültünk. - Miből gondolod ezt?
- A mennyországban működne a telóm. - Igen, ez egy hiba.
Ez nem lehet.
Az nem lehet, hogy mindannyian az utamban vagytok.
Szia!
Bocs! Véletlen volt.
- Helló! - Ne foglalkozz velük!
Nem bírnak magukkal!
Semmi baj. Minden rendben. Tényleg.
- Mi járatban vagytok? - Itt tanulunk.
Igen? Még sosem láttalak titeket.
- Én sem téged. - MJ!
- Már kerestelek. El fogunk késni. - Semmi baj, nyugi!
- Ők itt... - Helló! Oli vagyok.
- Chris. - Jonas.
Matteo.
Ben.
- Örvendek. - Legalább te örvendesz.
Mennünk kell! Kezdődik a tudományos klub!
Oké, egy pillanat! Hallottatok a ma esti házibuliról?
Megadom a címet.
Ha úgy alakul...
- Találkozunk? - Igen. Vagy valamikor.
Ha így csorog a nyálad, hozok egy vödröt.
Srácok!
Mi az?
- Mi a franc? - Ez ugye csak vicc?
Biztos, hogy vicc.
- Ez nem lehet. - Francba!
Ne!
1995-ÖS DIPLOMAOSZTÓ
Hogy kerültünk 1995-be?
- A francba! - Nem tudom. Basszus!
- Gyertek! Szálljatok be! - Ez csak egy rossz álom.
Menjünk fel, és csináljuk újra! Akkor visszatérünk.
- Lehet, hogy hipszterek. - Szerintem bevált.
- A francba! - Ne már!
Ez nem lehet igaz! Most csak álmodom?
Jaj, ne!
- Újra! - Oké, gyerünk!
- Mi? Ne már! - Ez nem lehet igaz!
Ne!
Francba!
Még egyszer! Gyerünk!
Gyertek, srácok! Menjünk!
Van itt másik lift is?
Amivel lehet utazni az időben.
Ez most igen vagy nem?
„Semmi nem mutatja meg a helyes utat.
Csak az, ami marad.
Csendes és bőséges.
Ami valótlanul hangzik,
az nem visz előbbre.
És nem segít semmit.”
Ben! Gyere!
Hé!
Hogy juthatunk vissza a saját időnkbe?
Gőzöm sincs.
Várjunk, ez egy telefon?
Ez telefon, nem?
Felhívhatnánk valakit. Emlékszel egy számra is?
- Nem. - Én sem.
Csak a vészhívót tudom.
- Passz. - Oké.
Ez meg mi?
- Használati útmutató. - Nem, nem az.
Ezek itt nevek és telefonszámok.
- Mi? Így nyilvánosan? - Igen. Nézd!
Na és az adatvédelem?
Nézd meg, benne van-e a nagyim! Őt felhívhatnánk.
Remek ötlet. És mit mondasz neki?
„Helló, az unokád vagyok a jövőből.
Vissza akarok menni. Az egyetemen vagyok. Eljönnél értem?”
Igen. Vissza a jövőbe.
Mi van, ha ez olyan, mint az a film?
Volt benne egy őrült tudós.
Az a lány tudományos klubos pólóban volt.
Flörtölt Bennel.
Nem is flörtölt velem.
- Vagy igen? - Biztos ismer egy profot,
aki segíthetne hazajutni.
Azt mondod, keressünk egy professzort,
aki időgépet épít egy DeLoreanból,
ami csak akkor működik, ha villám csap
a toronyórába pont este 10 óra 4 perckor, és feltölti a DeLoreant
1,21 gigawattal egy vezetéken át,
miközben az épp 140 km/órával halad,
és akkor visszautazunk a jövőbe,
ahogy Michael J. Fox a kultikus filmben?
Igen.
Oké.
Hé, Chris! Ez nem a te címed?
Elég ütős kis buli.
Hülyék vagytok?
Mit akar?
- Ezt a barmot! - Oké, gyertek! Menjünk!
- Mit csináljak, ha meglátom apát? - Jó kérdés.
A Vissza a jövőbe alapján nem szabad változtatnunk a múlton.
Szóval ne beszélj az apáddal!
És ha megismer?
- Még meg sem születtél. - Ja tényleg.
Amíg nem akadályozzuk meg, hogy a szüleink találkozzanak, nincs gond.
Jonasnak igaza van.
Amit teszünk, az megváltoztathatja a téridő-kontinuumot.
Jó fényképezőgép.
Súlyos következmények lehetnek.
- Téridő-kontinuum? - Igen.
- Milyen következmények? - Passz.
Lehet, hogy meglep, de még sosem utaztam az időben.
- Ja, oké, jogos. - Ő mit csinál?
- Itt nem lehet húzogatni? - Te elhúztad tőlem.
Apám nem engedte, hogy itt próbáljunk, ő meg ilyeneket szervezett.
- Hihetetlen! - Oli, gyere!
Először beszél, utána gondolkodik.
Oké. Csak szólj, mikor kezd el gondolkodni!
Oké, még egyszer vegyük át! Ha vissza akarunk jutni, ezt ne feledjük:
ne közösködjünk senkivel, és kerüljük a feltűnést!
- A közösködést illetően... - Ne smárolj senkivel, Oli!
- Hé, srácok! - Csak kérdeztem.
- Ott a lány a tudományos klubból. - Senki nem figyel rám?
Jamie, MJ, gyertek ide!
Következő kör, ti ketten ellenünk.
Ha nyertek, megkapjátok a Tekkent egy hónapra.
Az nekem már megvan.
Inkább a holnapi vizsgaidőpontod kéne.
Felejtős.
Úgy tűnik, valaki beijedt. Igaz, MJ?
- Igen. - És mi mit kapunk?
Megkapjátok Mary Jane exkluzív Veruca Salt-pólóját.
- Azt biztos nem! - Csak ha előttem veszi le.
- Áll az alku. - Megvesztél?
- Helló! - Nyugi, mi nyerünk.
Hát eljöttetek.
Google Maps nélkül idetaláltunk.
Vagyis térkép nélkül.
Ti a tudományos klubba jártok, ugye?
- Miért? - Lenne egy kérdésem.
Tíz másodperc.
Van olyan tanárotok, aki szenvedélyesen kutatja...
az időutazást?
And the cat's in the cradle and the silver spoon
Little boy blue and the man in the moon
„When you coming home, Dad?” „I don't know when”
„We'll have a good time then”
„You know we'll be together then”
- Ez jó volt, Arno. - Igen, szuper.
Ismerlek?
- Elméletileg lehetséges, de... - Nem ma este.
- Most sör kell. - Megfogod a táskámat?
- Igen, persze. - És Chad! Elhagytál valamit.
Lúzer.
- Lúzer! - Hűha!
Miért nem zenét tanul, ha ilyen jól énekel?
Egyáltalán nem kéne tanulnod.
Van más is sörön kívül?
Mit szeretne az úriember?
KOKTÉLOK
Sex on the Beach?
Előbb meghívhatnál vacsizni.
Én...
Gitározol?
- Őrület! - Igen, gitározom.
Ja.
- Te is gitározol? - Igen.
Ha szeretnéd, valamikor zenélhetünk együtt.
Ja, persze. Király lenne.
De most... nem a legjobb az időzítés.
- Bocsi. - Ja, persze. Oké.
- Totál megértem. - Oké.
Kész van a koktélod. Már csak szívószál kell.
Itt van a szekrényben.
A francba! Mi történt? Mutasd!
- Kéne egy sebtapasz. - Jól vagyok. Chris majd megnézi.
Van fent egy elsősegélydoboz.
Ki az a Chris? És... honnan tudod ezt?
Minden házban van elsősegélydoboz.
Oké, menjünk fel!
Jól van.
Kösz, MJ.
Ne felejts el levegőt venni!
95,6-on van az adó.
Dehogy, mindig is a 95,9-en volt.
Jön a Saját Dalok Órája.
Bocs! Mi ez az egész?
- A Saját Dalok Órája. - Az mi?
Komolyan kérdezed? A Campus Rádió a hallgatók zenéit adja le.
Mindig szuper.
Sziasztok! Ez a Saját Dalok Órája! A mai felhozatal...
- Szia, Kira! Klassz neved van. - Köszi! Örvendek.
- Daniel! - Igen?
Neki is adj egy slukkot!
Tessék!
Daniel Weber?
Igen.
Talán túléled.
Sajnálom. Nagyon vagány halált terveztem.
Igen, én is sajnálom.
A hősies halál most elmarad.
Orvostanhallgató vagy?
Vagy... van egy titkos másik életed az egyetem elsősegélynyújtójaként?
Informatikát tanulok.
- És te? - Az bonyolult.
Oké.
Mi az a Veruca Salt?
Komolyan kérdezed? A létező legjobb zenekar.
- Amit senki sem ismer? - Attól még hihetetlenek.
Alternatív rock.
Az American Thighs egy mestermű.
Én a popot szeretem.
- Mint a New Kids on the Block? - Ne szóld le a popot, jó?
Összetettebb zenéket szeretek. A pop négy akkord.
C-dúr, G-dúr, a-moll és F-dúr. Nem nagy cucc.
- Nem? - Ez nem igaz.
A „God Only Knowsnak” csodás az akkordmenete.
És egy informatikus lány hogy tud ennyit az akkordokról?
Miért hallgat egy 20 éves fiú Beach Boyst?
Egy 20 éves fiú, aki konyít a jó zenéhez.
És számodra mikor jó egy zene?
Amikor tökéletes.
Amikor minden a helyén van.
És számodra?
Amikor elragad. Anélkül, hogy gondolkodnál rajta.
Jamie?
Vedd le!
Nem te! Ő!
- MJ, vedd le a ruhádat! - Mi?
A pólódat. A Veruca Salt-pólót.
- Megegyeztünk. - Francba!
El is felejtettem a fogadást. Bocs, Jamie!
Én bocs. Nem nyertem, de...
- Le kell venned a pólót... - Nem.
Jól vagy, Jamie?
- Holnap találkozunk? - Még nem tudom.
Elmész holnap?
Ezt sem tudom.
Haver!
Oké, mindegy. Segítenem kell a barátomnak.
Ott van még a... Holnap vizsgázunk. Tudod.
- Szia, Chad! - Igen.
- Csákó! - Helló!
Minden oké, nagyfiú.
És a bukfenc!
Oké, srácok! A következő daltól leesik az állatok! Hallgassátok!
Soha többé ne használd a liftet!
- Oké, jól van. - Komolyan.
Egy szellem a holdfényben
Csak egy emlék
Átsuhan a sötét éjszakán
Ott, ahol régen voltunk
Por és kávégyűrűk...
Ez a liftes dal.
Az ablakpárkányon
Oly sok éjjelen át
Ott maradtunk némán
Nem tudjátok a címét? Vagy azt, hogy ki énekli.
- Nem? - Sajnos nem.
Gyertek!
Hé, ott van Oli.
Int, hogy menjünk.
Zseniális felismerés.
- Gyertek! - Ne legyél ilyen seggfej!
Még mindig hallak
Az éjszaka közepén
Mi van?
Felismeritek?
- Ez szólt a liftben. - Pontosan.
Ezt játszottam le, amikor idekerültünk.
Srácok, ez nem lehet véletlen!
Azt mondod, e miatt a szám miatt kerültünk ide? Az lehetetlen.
Hirtelen időutazás-szakértő lettél?
- Nem, de ez lehetetlen. - A legtöbb időutazós filmben
újra meg kell tenned azt, amivel odakerültél.
Szóval most meg kéne találnunk ezt a dalt. A Campus Rádióban van egy példány.
Aztán beszállunk a liftbe, és lejátsszuk a dalt
90-ES ÉVEKBELI ZENÉK
ahogy korábban.
Ez majd visszavisz minket a jövőbe.
Ez baromság. Szerintem más lehet a háttérben.
Meg kell győznünk az apámat, hogy engedjen tovább zenélni.
Ki mondja azt, hogy keressük meg a dalt?
- Ja. - Én is.
- Kutakodom egy kicsit. - Semmi másnak nincs értelme.
- Hova ment Oli? - Mizu? Minden oké?
Nézzétek, milyen jól érzi magát!
Most megtapasztalhatjuk, milyen egy igazi 90-es évekbeli buli.
Lazítsunk egy kicsit!
- Jó, de... - Hé, haver!
Chrisnek igaza van. Gondoljunk erre kutatómunkaként!
Dobjunk valami reggelit!
Körülnézek a konyhában.
Nem tudom, melyik rosszabb.
A másnaposságom vagy az, hogy 1995-ben ragadtunk.
Nem fogjátok elhinni, hogy mi történt velem tegnap.
Megpróbáltam megmenteni Daniel Webert.
- Kit? - A srácot a plakettről.
Ne liftezz, jó?
- Várjunk, mikor is történt a baleset? - Rajta van a plaketten.
1995. június 6-án.
- És hányadika van ma? - Június 6-a.
A lift tönkremegy a balesetben.
Szóval ha nem jutunk vissza a baleset előtt...
- Akkor örökre itt ragadunk. - A francba!
Mikor zuhant le?
- Az utolsó óra után. - Szóval nagyjából este hatkor?
Akkor nyolc óránk van megtalálni a dalt.
- Honnan tudod az időt? - Elhoztam egy órát Chris házából.
- Elhoztál? - Igen.
Jól van, srácok...
- Hol kezdjük? - Van egy ötletem.
HEARTVILLE RÁDIÓ
- Szia! - Helló!
Helló! Mi újság?
- Megint el akarod lopni a fényképezőmet? - Visszaadtam, nem?
Meg tudod mondani, hol találjuk a Campus Rádiót?
- Nagy rajongói vagyunk. - Hatalmas rajongói.
- Igen. - Igen.
Őrült hangja van, mi? Jézusom!
Ez nem is dal, hanem dózer!
Mintha összegyúrnánk Blondie-t és a The Clasht.
Ne már!
A francba!
Ezt a szarságot!
Elnézést a kis fennakadásért. Minden rendben van.
Marty vagyok, és ez a Heart Beat.
- Helló! - Ne már, ez komoly?
Olivia, amikor azt mondtam, gyakornok kell,
nem fiúra gondoltam. Mikor lesz már itt pár spiné?
- Ne vedd magadra! - Nem is értem.
Miért nem akarnak fiatal nők
egy 40 éves lúzerrel dolgozni?
- Hé! - Perverz vagy.
Nem vagyok perverz.
- Mi egy dal miatt jöttünk. - Oliviának hívnak?
- Érdekel az én nevem? - Nem igazán.
- Hogy is van? - Így...
Igen, az nagyon ütős!
Igen. Szükségünk van rá. Megvan a kazetta?
Sajnálom, fiúk.
- Mit? - Ellopták.
Szakítós dal. Biztos valaki megbánta, hogy beküldte. Megesik.
- De nagyon jó zene. - Ellopták? Ki lophatta el?
- Nincs itt kamera? - Kamera? Dehogy nincs!
Minden sarokban van. Nem látjátok?
A laborosok most elemzik az ujjlenyomatokat.
Biztos van egy lista, hogy ki jön be ide.
Egyébként ti kik vagytok?
- Filmes csapat. - Igen, egy dokufilmet készítünk.
Új zenei üdvöskéket keresünk.
- Dokufilmes csapat kamera nélkül? - Kutatási szakaszban vagyunk.
- Nem tudja, hogy ki küldte be? - Volt valami írás a kazettán, de...
Nem tudom, nem emlékszem. Becsuknátok az ajtót kifelé menet?
Francba!
Jó, oké.
Azért kösz.
Eszembe jutott, hogy mi volt a kazettán.
„Charlie.”
Igen, ez az. „Charlie C.”
-„Charlie C.” - Oké. Jó.
- Kösz! - Köszi!
Oké, Oli. Szerezd meg az aktáját!
- Akkor kiderül, hogy ki írta a dalt. - Oké.
Elküldöm. Igen.
- Szia! - Szia!
Az indexemért jöttem.
- A neve? - Charlie.
A vezetékneve?
Charlie C.
Gyerünk!
- Hahó! - Charlie C. A vezetéknevem...
Megvagy, kispajtás!
Még egy diák igazolvány nélkül. Hívd a szüleit!
- Mondtam, hogy nem ide járok. - Persze.
Tudod, ki vagyok én? A biztonsági szolgálat vezetője.
Itt én vagyok az úr.
- Csak szerettem volna... - Ne mozdulj! És maradj csendben!
Le kell állnunk.
Hívd a rendőrséget!
Előbb ne a szüleit hívjam?
A rendőrséget.
Elnézést!
Húzzunk!
Halló!
- Próbáljuk előbb a könyvtárat! - Jó ötlet.
Kutassuk át a nyilvántartást! Ben, Chris, ti nézitek az évkönyveket.
- Oké. - Jó.
HEARTVILLE EGYETEM 1994
Nézzétek át a képeket! Biztos itt van a nénikém is.
- A tök vékony szemöldökével. - Tuti.
Itt van az apám.
Őrület! Aztán hogy ment? Beszéltél vele?
Nagyon fura volt. Tudom, hogy az apám, de...
- Olyan, mintha nem is ismerném. - Igen.
Jonas pedig egész végig stresszelt.
A szüleim nem is itt ismerték meg egymást.
Beszélned kéne vele.
Nem kapsz újabb esélyt.
Ha nem beszélünk senkivel, az is elég gyanús lesz.
Igen, ez...
- Kár lenne, ha nem beszélnénk. - Pontosan.
- Többé úgysem leszek itt. - Igen.
Kár lenne, ha meg sem ismerném a nőt.
„Nőt”?
Őt.
Én is „nőt” hallottam.
Nem.
Nem. Őt.
Tudjuk, hogy Charlie nő vagy férfi?
Passz. De feltűnt, hogy minden diák úgy néz ki, mintha 30 éves lenne?
A frizura, a ruhák. A mi korunkban az idősek néznek ki így.
Az apámnak ugyanolyan a haja, mint 20 évesen.
- Az én apám hasitasit hord. - Őrület.
Hé, srácok! Mi ez a hang?
Mintha valaki kínozná Sirit.
Ez őrület! Már vannak számítógépek.
Kétszer klikkelj!
- Ezt nézzétek! - Oké.
- Bakker! - Oké, lépjünk fel a netre!
- Google, ugye? - Aha.
OLDAL NEM TALÁLHATÓ
- Mi? - Bocsi! Most az enyém a gép.
Egy pillanat. Biztos van egy adatbázis nevekkel.
- Az egyetemi szerveren. - Van foglalásotok?
- Három perc az egész. - Menj a Sajátgépre!
Van foglalásotok?
Oké. Nem kéne így kiabálni.
Srácok, net nélkül is megoldjuk. Ő Charlie Cane.
Ő Charlie Conrady.
Charlie Cress, Charlie Casas. Bármelyikük lehet.
Kilenc név. Az egyikük lesz az a bizonyos Charlie C.
Nincs sok időnk, de csak okosan!
Miért építünk zseniális dolgokat, amiket alig bírunk el?
- Mindjárt leszakad a karom. - Az enyém is.
A fenébe! A könyvtárban hagytam a prezentációt.
Talán a rádiós fickónak igaza volt, és tényleg kellene kamera,
- hogy filmeseknek tűnjünk. - Vörös szőnyeg nem kell?
- Az nem lenne gyanús... - Nem rossz ötlet.
Ezt mondom. Szerzek is.
Bocsi!
Szia, Ben!
Szia, Mary Jane!
- Kell segítség? - Igen, átvennéd?
Persze.
Óvatosan!
Vigyétek a terembe! Addig elhozom a papírokat a könyvtárból.
Jól van.
- Bocsánat. - Mit csinálsz?
Tíz perc, és jövök.
Tudja, hogy szorít az idő, ugye?
- Mi ez az egész? - Sajnos előttünk vannak.
Mert tegnap elterelted a figyelmemet a sörpongról.
- És az baj? - Naná!
Igen.
Mivel pont ebéd után lesz a prezentációnk.
És?
Jamie azt mondja...
a zsűri akkor fog emészteni, és fáradtak lesznek.
- Az tényleg szívás. - Igen.
Ja.
- Jóvátehetem valahogy? - Hogyan?
- Meghívlak ebédelni. - Hogy én is fáradt legyek?
Üres gyomorral nem lehet tanulni.
Délután 2-kor?
- Oké. - Ben! Lelépnél?
Készülnünk kell.
Szia, Jamie! Én is örülök neked.
- Most. - Oké.
Bocsi.
Oké.
Itt van a prezentáció szövege.
De van még valami, amit meg akartam beszélni veled.
Itt van a második oldalon.
- Szóval... - Igen? Folytasd csak!
- A... - Mi?
És itt, nézd!
Segíthetek?
- Nem vettem észre. - Semmi baj. Én sem látok túl jól.
Dolly vagyok. Tehetek érted valamit?
Kellene egy kamera. De nem tudom, melyiket válasszam.
Valami konkrétat keresel?
Igen, megnézem.
Jó választás. Ez a világ első MiniDV kamerája.
- Príma. - És kell valami a hanghoz is.
Ez itt tud felvenni és lejátszani is. Kettő az egyben.
Szuper! Köszönöm.
Szia, Olivia! Visszahoztad a fényképezőt? Szép képeket csináltál?
Minden oké?
Jó.
Egy kölcsöngép miatt szívtad a vérem?
- Azt hittem, a tiéd. - Akkor az enyém volt.
Jól van.
- A neved? - Oliver.
- Oliver.
- Szak? - Filmtudomány.
Film? Még sosem láttalak ott.
- Dokufilmet készítek. - Azt nem nézik.
Én imádom a dokufilmeket.
A jövőben mindenki dokukat fog nézni. Főleg bűncselekményekről szólókat.
- Megtörténteket. - Megtörténtek.
Ez furán hangzik, de tőled nem meglepő.
Kellene még a diákigazolványod.
És akkor már semmi sem választhat el az Oscartól.
Igen, Oliver. Hol van a diákigazolványod?
Hát...
Nem adhatnám be később?
Dehogynem, édesem.
Nagyon kedves.
Nem tudom, hogy szabad-e ilyet, te rosszcsont.
Oké, akkor köszönöm szépen.
Pápá!
Helló, Olivia!
Biztos híres lesz.
Vagy börtönbe kerül.
Most egy kicsit jobb volt, de próbáljuk meg még egyszer!
Ebédidő van. Jobb lenne, ha most...
Tessék. Hoztam ebédet, hogy többet gyakorolhassunk.
Oké. Úgy érzem, hogy a négyes pont lehetne még tömörebb.
Hozok valami italt. Kiszáradt a szám.
Különösen a qubitek és azok állapotainak bemutatásakor...
Valami szénsavas kellene.
Most akarod abbahagyni? De hát olyan jól pörgünk!
- Gyere! - Mi tartott eddig?
Nem volt könnyű. Na, keressük meg Charlie C-t!
- Jó. Menjünk! - Szerintetek sokáig tart majd?
Nem tarthat sokáig. Csak 4,5 óránk van.
- Miért kérdezed? Programod van? - Csak kérdeztem.
- Gyerünk! Nincs sok időnk. - Két kép fejenként.
Mindenkinek jó nyomozást! Mehet?
Gyerünk!
Charlie Casas?
Te vagy Charlie Cress?
- Te vagy Charlie Clint? - Igen.
Beküldtél egy dalt a rádióba?
Nem, nem csinálok zenéket.
Nem.
Oké, bocsi.
- Charlie Chester? - Charlie Clark vagy?
Küldtél be zenét a Campus Rádióba?
Jók vagytok! Csak így tovább!
Megkóstolom.
- Biztos? - Igen.
Oké.
- Nyomj feljebb! - Próbállak.
- Nem? - Nem.
- Ő az utolsó Charlie C. - Lányok!
Félre, haver!
Charlie Crawford?
Bocs, srácok. Nem osztogatok autogramot.
- Autogramot? Megvesztél? - Viccelsz?
Charlie egy nap világsztár lesz.
- Csak kérdeznénk valamit. - Nem ad interjút. Tiplizzetek!
Ez a csávó nagyon genya.
Hé! Tudjuk, hogy a te számodat játszották a rádióban.
„Charlie C.”
Kazetta?
Mit csinálsz?
Bocsi.
- Hogy találtatok meg? - Rajta volt a neved.
- És mit akartok? - A kazettát.
Bocs, összekevertek valakivel.
Akkor nem a te dalod?
Sportoló vagyok. Nem szerzek zenéket.
- Baromság! - Végre leesett.
Rólad szól a szám. Te csaltál meg valakit.
Fontos a hírnevem.
És...
Ha okosak vagytok, elfelejtitek ezt az egészet.
Charlie!
Azt hiszed, ez talkshow?
Vonszold le a valagadat, de azonnal!
Ha elmondjátok valakinek, hogy rólam szól a dal...
kicsinállak titeket.
Remek.
Most mi lesz?
Meg kell találnunk Charlie exét. Aki ezt a dalt írta róla.
Bocs, ki kell mennem a mosdóba.
Dobjátok be!
- Szia! - Szia!
- Bocs, hogy késtem. - Semmi baj.
- Hoztam ebédet. - Szuper!
- Kaphatok egyet? - Igen, persze.
Köszi!
- Ez... - Honnan szerezted?
Elejtetted nemrég. De a dalszövegeid...
Elolvastad?
A te hibád. Késtél.
Sajnálom.
Én is sajnálom, hogy belenéztem. De tudod...
Tetszenek a dalszövegeid.
- Tényleg? - Igen.
Igen, szuperek. Talán egy kicsit...
- Mindegy. - Bonyolultak?
Nem.
Erőltetettek.
Már más is mondta.
Bocsánat...
Nem kellett volna elolvasnom.
- Ne haragudj! - Semmi baj.
Miért informatikát tanulsz?
Miért nem zenét?
- Miért kérdezed? - Csak mert úgy tűnik,
másképp éled át a zenét, mint mások.
Nem, ez csak hobbi.
Csak hobbi?
Talán egy kicsit több.
- És mi a kifogásod? - A kifogásom?
Igen, a kifogásod.
Jamie-vel évek óta van egy tervünk az informatikával kapcsolatban.
Hogy mit fogunk csinálni a suli után.
Nem tudom, hogy még ezt akarom-e egyáltalán.
De úgy érezném, hogy cserben hagytam őt,
ha most hirtelen valami más mellett döntenék.
De változhatnak a terveid, nem?
És mi a te kifogásod?
Az én kifogásom?
Én megpróbáltam. A zenét.
De nem úgy sült el, mint vártam.
Néha túl nagy a nyomás.
Milyen nyomás?
Az, aminek kiteszem magam.
Hogy minden tökéletes legyen.
És végül valahogy...
elvesztettem iránta a lelkesedést.
Rájöttem, hogy sok mindenről lemaradtam a zene miatt.
És hogy nem vettem észre embereket.
Úgy gondolod, hogy sok áldozatot kellett hoznod a zenélés miatt?
Nagyjából.
De talán...
az is lehet, hogy fordítva van.
Szükséged van arra, amiről lemaradtál, hogy jó zenéket csinálj.
Érted, mit mondok?
Csak ne akarj semmit egy ideig!
Szia!
Szia, Oli! Mi van a diákigazolványoddal?
Állj meg!
Ne mozdulj! Állj meg!
Állj!
Megmondtam...
Hát jó.
Oké.
Kifelé!
- Nem, tényleg, kopj le! - Egy perc!
- Miért vagy itt? - Kérlek! Figyelj rám!
- Nyisd ki az ajtót! - Miért?
Egyedül vagy?
Felejts el mindent, amit mondtam! Csak provokálni akartalak, tényleg.
Nem nyithatod ki az ajtót. Akkor megöl engem. Kérlek!
Van bent valaki?
Semmi baj! Egyedül vagyok.
- Akkor is megtalállak, haver! - Jól van.
Köszi!
Nincs mit.
Oké. Ez mind a tiéd?
Igen.
Király!
Gyönyörűek.
De ez plágium.
Ez a te fotód, te hülye. Nem akartam lenyúlni.
Kérem vissza.
Most már a projektem része.
Szerintem csak kellett neked... egy kis emlékeztető rólam.
Annyira beképzelt vagy!
Ez még nem jelenti, hogy beléd estem.
- Amúgy sem vagy a zsánerem. - Ó, tényleg?
Mert van zsánered?
Bárki az, akinek van pulzusa?
Jamie! Jöhetsz.
Jamie!
- El kell kezdenünk. - Igen.
Tessék!
Orvos akarsz lenni?
Nem mondanám, hogy „akarok”.
Az apám is orvos.
- Tényleg? - Igen.
De nem bírom megmondani neki, hogy a zene jobban érdekel.
Az apád akart szülő lenni, nem?
- De. - Akkor meg kell hallgatnia.
- Hogy is hívnak? - Chris.
Először D-dúrban játssz!
D-dúr.
Aztán G.
- Még egy kicsit! - Be kell fejeznem az előhívást. Szia!
Szia!
Ez az előadótermünk.
Az a terv, hogy teljesen felújítják. Csúcs, nem?
Így.
Még nem végleges.
Ez csak vázlat.
- A vége még nem az igazi. - Mindegy, csak játszd!
Ennyi minden után Hogy összeálljon...
Ennyi minden után Hogy összeálljon a kép
Egyre magasabbra szállok A Földtől az űrig
Keresem a nagy válaszokat De csak fájdalmat találok
De valahogy egyenesbe kell jönnünk
Egyenesbe kell jönnünk
- Szóval hallod, hogy még... - Ez nagyon jó.
Kipróbálhatok valamit?
Hol kezdted?
- Itt. - F-fel. Oké.
- Nagyon jó. - Így teljesen más.
Talán kevésbé... intellektuális.
- Ez betalált. - Na, próbáld újra!
Ennyi minden után Hogy összeálljon a kép
Körbe-körbe haladok
Ugyanoda jutok vissza
Keresem a nagy válaszokat De csak fájdalmat találok
De valahogy egyenesbe kell...
Még mindig tökéleteset akarsz. Tedd el a noteszt, és...
Megy anélkül is.
Csak nézd meg, hová visz a zene!
- Jó. - De várj egy kicsit!
- Ez nekem szokott segíteni. - Ez micsoda?
Ezt most...
csak...
magunknak csináljuk.
Előbb elveszed a noteszomat, most meg fel is veszel?
Mehet?
Mehet.
Jól van.
Ha visszamehetnénk az időben
Újraélnénk az őrült élményeket
Visszatérnék ahhoz, akik egykor voltunk
Utazz oda velem
Ha visszaforgathatnánk az órát
Valaki mondja meg, hová jutnánk
Feltárul előttünk egy világ
Amiről mindig is álmodtunk
Bárcsak több időnk lenne egymásra!
De hisz van.
Újra?
Ne!
- A fenébe! - Minden rendben?
Elfelejtettem a prezentációt! A francba!
Jamie ki fog nyírni.
Bocs, mennem kell.
- Sok sikert! - Köszi!
Ha visszavihetnélek oda Ahonnan indultunk
Ahogy rám néztél
A buli végén
Ahogy rám néztél a buli végén...
- Itt akarok maradni. - Mi?
- Megőrültél? - Ez egy új világ számomra.
- Igen, a 90-es évek. - Nem csak amiatt.
Most végre szabadnak érzem magam. A zenémmel. Mary Jane-nel.
- Remek. Szóval szerelmes. - Ezt nem hiszem el!
Ez nem valami önismereti út Balin.
Tudom.
- Mi történt Mary Jane-nel? - Semmi.
Csak azért akarsz maradni, hogy MTV-t nézz?
Nem.
Együtt zenéltünk, aztán csókolóztunk.
Kavartál vele? Mondtam, hogy ne kavarj senkivel!
Ben, figyelj! Ez nincs rendjén. Nagyon kínos.
- Nem okés. - Nem is mérges vagyok.
- Inkább csalódott. - Ugyan már!
Várjunk csak!
Ott van a háttérben az a kosaras srác. Charlie Crawford...
- Az Mary Jane, nem? - De.
Ők egy pár? Veszekednek.
- Tuti. Tisztán kivehető. - Ugye?
- Nem jó páros. - Várjunk!
Mary Jane írta azt a dalt Charlie-ról.
- Mi? Egy pár voltak? - Ez komoly?
Ne már!
De, így volt.
Charlie C. megcsalta Mary Jane-t.
Nem bírnak magukkal!
És írt egy dalt, hogy feldolgozza a szakítást.
Az a dal Charlie Crawfordról szól.
És elküldte a Saját Dalok Órájába.
És ahogy láttuk,
jól fogadták a dalt,
de ez túl sok volt MJ-nek,
ezért inkább visszalopta.
Ellopták. Biztos valaki megbánta, hogy beküldte.
Mary Jane-nek biztos megvan az a dal kazettán.
- Lehet. - Igen. Tuti!
Haver, ez az a kazetta. Miért nem mondtad? „Charlie C.” Megvan!
- Hazamehetünk! - Igen.
- Megvan! - Ez az!
- Igen, ez az! Tökéletes! - Mennyire király már?
- Tökéletes! - Várjunk!
- Ez meg mi? - Ez nem az a dal.
- Ben, miért te énekelsz a felvételen? - Ez nem lehet!
Álmodtunk
Tényleg tönkretetted az egyetlen esélyünket a hazatérésre?
- Nem direkt volt. - Most mondtad, hogy maradni akarsz.
- Ez volt a terved? - Szerinted mi maradni akarunk?
Nem tudtam, hogy erre a kazettára veszi rá.
- Baromság! - Pont arra a dalra, ami kellett volna.
Itt akarsz tartani minket. Hogy kiélvezhesd ezt a retró szerelmet.
Kösz!
Most megszívtuk miattad.
Kösz a semmit!
Ne, srácok! Várjatok!
Most már sosem jutunk haza.
Várjunk csak!
Mit is mondott?
„Semmi nem mutatja meg
a helyes utat.
Csak az, ami marad.
Csendes és bőséges.
Ami valótlanul hangzik,
az nem visz előbbre.
És nem segít semmit.”
„Csak az, amit igazán érzel,
tárhatja ki a rejtett ajtókat.”
Szóval úgy érti,
csak egy dal kell, ami...
valódi?
Nem. Egy pánsípszóló.
Persze hogy így értettem.
Megvan!
Igen, megvan!
Mary Jane írta a dalt Charlie Crawfordról.
Mary Jane írta a dalt.
Mi?
Jamie! Hogy ment? Megkaptad a támogatást?
- Igen. - Csúcs!
Hallottad a legújabb hírt?
Bocs, hogy cserben hagytalak.
Tudom, hogy nagy terveid vannak, de az én szívem nem efelé húz.
Mary Jane dala Charlie C-ről szólt.
Mary Jane énekli a dalt.
Mary Jane Charlie C-ről írta a dalt. Együtt voltak.
Zenével akarok foglalkozni.
Rendesen.
Hát, nem kapkodtad el!
Már tök régóta várok arra, hogy elmondd, mit szeretnél!
MARY JANE ÍRTA A DALT CHARLIE C-RŐL
Emlékeztek a kedvenc dalunkra?
Kiderült, hogy ki énekli. És az is, hogy kiről szól.
Tetszik a dalod.
Még mindig hallak
Az éjszaka közepén
A hangod a szél, ezen szól
A francba, ez az én dalom.
Nem akartam, hogy kiderüljön.
Mindegy. Nagyon tehetséges vagy!
Úristen!
Hé! Egy informatikus hallgató ilyen hanggal? Mindenki imádja.
Figyelj már! Csinálnunk kéne egy műsort!
Kizárólag Mary Jane dalaival.
Átsuhan a sötét éjszakán
Ott, ahol régen voltunk
Srácok!
Mi van már megint?
Hát itt vagytok! Rájöttem, hogy juthatunk haza! Gyertek!
- Senki nem akar veled menni. - Bízzatok bennem! Most az egyszer!
Mindent elmagyarázok.
- Talán igaza van. - Jó, gyertek! Menjünk!
- Oli! Ők kicsodák? - Mennünk kell.
- Johnny, kapd el őket! - Futás!
Ne, Daniel! Ne szállj be!
Mary Jane!
- Szálljatok be! - Mennünk kell.
- Gyertek! - Ben, elég! Szállj be!
Gyere már!
Később találkozunk, jó?
Jól mondod.
Később találkozunk.
Mindegy, mi történik. De tudnotok kell, hogy sajnálom.
Hülyén viselkedtem.
Annyira maximalista voltam, hogy elfelejtettem, mi számít.
- Sajnálom. - Semmi baj.
- Előfordul. - Nem mindenkivel.
- Kösz, Ben. - Gyertek!
Srácok...
Szeretlek titeket.
Most mit csináljunk?
Ennek működnie kell.
- A karbantartó azt mondta... - Ki?
Mindegy. Nem egy konkrét zene kell.
Csak olyan, amiben igazi érzelmek vannak.
Másodperceink vannak, de csak nyugodtan!
Olyan dal kell, ami igazi.
Az, amit felvettem Mary Jane-nel, pont ilyen.
- Biztos működik. - Biztos?
Vagy összeprésel a lift.
Remek. Én inkább itt maradok.
- Kibírnád a telód nélkül? - Francba. Igazad van.
- Oké, gyerünk! - Próbáljuk meg!
Oké, játszd le!
Mi?
A francba!
Úristen!
Utazz oda velem
Ha visszaforgathatnánk az órát
Valaki mondja meg, hová jutnánk
Feltárul előttünk egy világ
Amiről mindig is álmodtunk
Úristen! Megint működik a telefonom.
- Ez az! - Újra a jelenben vagyunk.
- Ez állati! - Hála istennek!
És újra 5G vagyunk.
Elég üres az előtér, nem?
Igen, mert most megy a tehetségkutató.
Akkor lépjünk fel!
Ezt hogy érted?
- Nincs is kész a dal. - Te mondtad, hogy szar.
Van egy új dalunk.
Gyertek!
A hátsó bejáraton!
Gyorsan! Futás!
HEARTVILLE-I TEHETSÉGKUTATÓ ITT SZÜLETNEK A SZTÁROK
A fenébe! Vége a tehetségkutatónak.
Mindegy, menjünk be!
...hamarosan valaki nagyon boldog lesz.
Mielőtt kiderülne, hogy ki nyert, jöjjön az, aki dönteni fog erről!
Egy nő, akinek nem idegen a színpad.
Oké, Ms. Robinson színpadra léphet.
- Most mi jövünk. - Nem, vége a tehetségkutatónak.
- De... - Ms. Robinson!
Mehetünk?
- Van még egy csapat? - Elvileg nincs más.
Mi vagyunk az 5G.
És ez a dalunk, az „1995”.
Ha visszamehetnénk az időben
Újraélnénk az őrült élményeket
Visszatérnék ahhoz, akik egykor voltunk
Utazz oda velem
Ha visszaforgathatnánk az órát
Valaki mondja meg, hová jutnánk
Feltárul előttünk egy világ
Amiről mindig is álmodtunk
Ha visszamehetnénk az időben
Amikor még együtt voltunk Éjjel és nappal
Beszéltünk és nevetgéltünk Álmodoztunk a jövőről
Ha sikerülne
Ha visszamehetnénk az időben
Azok az évek Egy szempillantás alatt elsuhannának
Életre szóló barátságokat kötnénk
Hogy bepótoljuk az elvesztett éveket
Tényleg olyan rég volt?
Túl sokáig voltunk távol?
Ha visszavihetnélek
Innen egészen az elejére
Egész éjjel buliznánk A kocsi hátsó ülésén
Az ösztöneinknek éltünk
Félelem nélkül
És megvolt mindenünk
1995-ben
1995
Ha visszavihetnélek
Innen egészen az elejére
Egész éjjel buliznánk A kocsi hátsó ülésén
Az ösztöneinknek éltünk
Félelem nélkül
És megvolt mindenünk
1995-ben
Ez nagyon király volt.
Ms. Robinson!
Elnézést!
Nem kellett volna fellépnünk.
De mindent beleadtunk.
Ez a dal...
közel áll a szívemhez.
Tudom, Ben.
Ezt a dalt együtt írtuk.
Vissza kellett jönnöm.
Talán találkoznunk kellett.
Talán szükségünk volt egymásra.
Lehet, hogy ez a második esély.
Van, ami csak az adott pillanathoz tartozik.
De megmutattad, hogy létezik szerelem.
Ami megmarad.
Akkor is, ha el kell engedned.
Bárcsak több időt tölthettünk volna együtt!
A szív begyógyul, Ben.
Nem azonnal...
de újra összerakja magát.
És tovább dobog.
Erősebben, mint korábban.
Ma sok fantasztikus előadót láttam.
De a tehetség önmagában nem elég.
Kell bátorság is, hogy a saját utadat járd.
Apa!
Gyere ide! Olyan büszke vagyok rád!
Néha annyira koncentrálunk a célunkra,
hogy elfelejtjük, mi is hajt minket.
Nem haragszol rám?
Miért?
A Mehackerberg-interjú miatt.
A levél...
Előbb le kell nyugodnod. Eléggé kivagy.
Az élet ihleti a művészetet.
És nem fordítva.
Aki nem él át semmit, nem is adhat át semmit.
És ma ezt a bátorságot
láttam valakiben.
Valakiben, aki megnyílt előttünk, és megmutatta.
Félelem nélkül.
Igazi szenvedéllyel.
Ezért szeretném
Skylernek megadni azt az esélyt, amit érdemel.
Tudjátok, miért jó ez a reggel?
Nem a madarak miatt.
Amiatt, hogy nem kellett rózsaszín dekoros fánkot hozni.
Mindjárt gondoltam.
És tudjátok, mi jó még? Hogy kipihenten mehetünk a próbára.
Igen. És miért? Mert végre eleget aludhattunk.
Én örülök, hogy Ben már nem rúgja be az ajtót, mint a kommandósok.
Régen mindig kibuktál, ha nem voltunk itt hajnali 6-ra.
- Azért ne túlozz! - Túlzás lenne?
Egyszer éjjel 3-kor rám írtál, hogy tanuljam a szöveget.
Koponyás emodzsival.
- Csak motiváltalak. - Inkább manipuláltál.
De őszintén, Ben,
olyan kipihent vagy, hogy az már kellemes.
Nem tudom, mire gondolsz. Mindig ilyen laza vagyok.
- Igen! Persze! - Nézz a szemembe, és mondd még egyszer!
Csak nagyon elhivatott voltam.
Egy követő küldött egy TikTok-linket menő 90-es évekbeli dalokkal.
- Állj! - Oli, ne!
VISSZA A 90-ES ÉVEKBE
Csapó kettő.
Ne „közösüljünk” senkivel, és kerüljük a feltűnést!
Bocsi!
Mondom a szabályokat.
Bocs, nem bírom!
És tessék!
Megijedtem.
Jonas, nyisd ki az ajtót!
Ben vagyok. Újra!
Mindig ugyanaz.
- A jelre! - Nem a jelen vagyok?
Újrakezdem.
Amikor hallottam... Francba!
- Elfelejtettem. - De visszaadtam.
Bocsi!
Mit mondtál? Kopjon le? Gebedjen meg?
- Kopjon le! - Kölykök!
Hellóka!
Nagyon pofán vágtál.
- Mi a helyzet? - Ez nem talkshow.
- Smink? - Hol voltál?
- A mosdóban. - Milyen volt?
- Sima. - Remek. Akkor simán folytassuk!
Nudista strand?
Igen, de...
Elfelejtettem valamit?
Oké. Charlie álmos.
- Mi az? - A tamagocsim.
Ennyi!
A feliratot fordította: Petőcz István
Kreatív supervisor Hegyi Júlia