‫בחזרה לשנות ה-90‬
‫קדימה, חבר'ה, תזדרזו.‬
‫האודישן בעוד שלוש שעות. למה היינו חייבים להתעורר ב-6:00?‬
‫נראה לך ש"טייק ד'את" ישנו עד הצהריים? - אני מותש.‬
‫כי מישהו צפה בטקס פרסי ה"גראמי" אתמול.‬
‫כן. - זאת הייתה החלטה קבוצתית.‬
‫כן. - בדיוק!‬
‫בעצם, איפה אולי? - שאלה טובה.‬
‫הנה הוא. - בוקר טוב.‬
‫סליחה, היה תור ארוך. - פלירטטת עם הבחורה ההיא שוב.‬
‫לא נכון. היא פלירטטה איתי. - כן, בטח.‬
‫אוף, אין סוכריות ורודות.‬
‫זה מה שפיטר הכי אוהב. - מצטער, נגמר להם.‬
‫אני מקווה שיש לו מצב רוח טוב.‬
‫מצטער, פיטר. אין סוכריות ורודות היום.‬
‫תודה.‬
‫קדימה, חבר'ה. - כן, בסדר.‬
‫- אוניברסיטת הארטוויל הפקולטה למוזיקה -‬
‫- לזכר דניאל ובר -‬
‫- הוא קיפח את חייו בתאונת המעלית הטרגית -‬
‫בואו נפסיק להתבכיין וניקח את עצמנו בידיים.‬
‫בואו נפציץ עם הבס בחזרה.‬
‫ככה צריך.‬
‫שינה מוערכת יתר על המידה. - אתה כזה מוזר.‬
‫"כל הזמן הזה תסבירי לי את זה‬
‫"אני הולך סחור-סחור במעגלים שוב‬
‫"זה מסע מטלטל אל הלא-נודע‬
‫"אי אפשר לתאם אבל בואי נצא לדרך‬
‫"כל האורות האלה נוכל להשוות?‬
‫"אני עף גבוה-גבוה מכדור הארץ אל החלל החיצון‬
‫"זה חיפוש קיומי בכמה שהוא כואב..."‬
‫עצרו, לא.‬
‫חבר'ה!‬
‫מה קרה? - אי אפשר לבצע ככה את השיר.‬
‫מה זאת אומרת?‬
‫חסר משהו. אין קסם בשיר. כלום.‬
‫לא שוב, אחי. - בן, המופע בקרוב.‬
‫אנחנו צריכים להתקדם. - חבר'ה, המילים האלה. ברצינות.‬
‫אנחנו כל הזמן מתחילים מחדש.‬
‫אחי, המילים נהדרות. - לא, מתאו!‬
‫תנו לי כמה דקות, בסדר?‬
‫לא ייאמן.‬
‫בואו נצא להפסקה. - ממש בכל רגע...‬
‫אם נתחיל שוב מההתחלה עכשיו ונבנה הכול מאפס...‬
‫כל המילים, הכוראוגרפיה, האקורדים.‬
‫כמה פעמים עשינו את זה החודש?‬
‫אי אפשר לזרוק את השיר לפח בכל פעם ולהתחיל מאפס.‬
‫הוא כותב במחברת שלו שוב. לא יצא מזה כלום.‬
‫הוא משנה הכול. - אני לא מבין.‬
‫שלום לך. - שלום.‬
‫זה מתחיל להיות רציני, נכון? - כן. לגמרי.‬
‫אם תפשלו עכשיו, לא יהיה לכם סיכוי להופיע מול המקצוענים בהמשך.‬
‫נכון.‬
‫היי, סקיי. מה קורה?‬
‫היי.‬
‫היי, סקיי.‬
‫התיק שלך, בן. - איך מתקדם השיר?‬
‫אני לחוצה קצת. - מה קורה, סקיי?‬
‫הכול טוב, מה איתך?‬
‫את מוכנה להדהים אותם? - נראה.‬
‫לגמרי.‬
‫תזכירי לי איך מתאו תיאר את הקול שלך?‬
‫כמו הכלאה בין ביונסה לדה-בייבי.‬
‫דבי הארי, לא דה-בייבי.‬
‫אלוהים.‬
‫בחיי.‬
‫אני אלך לעבור על המילים שוב. - לגמרי.‬
‫את תהיי מעולה. - בהצלחה.‬
‫נתראה, חבר'ה.‬
‫בוקר טוב. - אתה טיפש?‬
‫בוקר טוב.‬
‫בוקר טוב לכולם. - בוקר טוב.‬
‫המופע בעוד כמה ימים, אז זאת ההזדמנות שלכם להראות מה אתם שווים.‬
‫אני מזכיר לכם, יהיו שם כמה אנשי מקצוע מעולם המוזיקה.‬
‫גב' רובינסון בסינק? - היא זכתה ביותר "גראמי" מטיילור סוויפט.‬
‫הם לא באו לשחק.‬
‫כן, אחי. יהיה מטורף לעבוד איתה.‬
‫הם רוצים לראות אמנים שמוכנים לתת את הנשמה.‬
‫כשאתם על הבמה, אין יותר תירוצים.‬
‫בסדר? - בסדר.‬
‫טוב, בואו נתחיל.‬
‫"אני רואה אותך בפינת החדר‬
‫"כשאתה לידי הלב שלי מאבד את הקצב‬
‫"הלוואי שתשים לב‬
‫"שגם פניי מוארות‬
‫"אי שם‬
‫"בעולם של חן אין-סופי‬
‫"אני לא סתם פרצוף‬
‫"סתם עוד פרצוף"‬
‫זה גם אומר...‬
‫סקיילר.‬
‫סקיילר, חכי.‬
‫פשוט תשכח מזה. - בבקשה, חכי.‬
‫אני מצטער.‬
‫הייתי צריך לעבוד על מילות השיר, והגשר עדיין לא מושלם.‬
‫החבר'ה לא מבינים שאני... - בן.‬
‫זה בסדר.‬
‫פשוט... העולם הזה, השאיפה הזאת לשלמות...‬
‫אני גמרתי עם זה.‬
‫זה נגמר בינינו.‬
‫אני מקווה שיום אחד תרגיש משהו שוב.‬
‫אבל...‬
‫קדימה, תורנו.‬
‫בן!‬
‫בוא כבר.‬
‫טוב. למרבה הצער, השיר שלנו עדיין לא גמור.‬
‫נכון, אבל הוא יהיה מוכן עד המופע.‬
‫אתה בסדר?‬
‫אנחנו 5G, והשיר הזה נקרא "חייב להצליח".‬
‫אני מקווה שיום אחד תרגיש משהו שוב.‬
‫היי, מה קורה?‬
‫בן. - לאן אתה הולך?‬
‫בן?‬
‫בחייך, אחי. תן לנו לפחות לדבר איתך.‬
‫פשוט תירגע. רק שכחת את המילים לרגע.‬
‫קורה. - אתם לא מבינים.‬
‫זאת בדיוק הבעיה שלך. אתה... - פשוט לכו מפה!‬
‫זהו זה, חבר'ה. אני פורש.‬
‫בואו, חבר'ה. תעזבו אותו.‬
‫בחייכם, חבר'ה.‬
‫זה עדיין לא עובד. - לעזאזל.‬
‫איך נעשה את זה בלעדיו? - בואו נהיה כנים עם עצמנו.‬
‫זה לא עובד בלעדיו. זאת עובדה.‬
‫אי אפשר פשוט לזרוק הכול לפח עכשיו. כל ההשקעה תהיה לשווא.‬
‫בואו ננסה שוב. - אתם, אני...‬
‫אני צריך הפסקה קודם. - גם אני.‬
‫טוב, זה מבאס.‬
‫עוקבת שלחה לי קישור לעמוד "טיקטוק".‬
‫עם שירי עבר מגניבים משנות ה-90.‬
‫באמת? הפתרון שלך הוא שירי עבר? - תקשיבו לזה. זה מדהים.‬
‫"אני עדיין שומעת אותך‬
‫"באוויר חצות‬
‫"קולך הוא הרוח, הוא צלילן‬
‫"של תפילות נלחשות"‬
‫האמת, זה הרבה יותר מגניב מכל מה שאנחנו עושים כרגע.‬
‫איך יוצרים דבר כזה? - הלוואי שידעתי.‬
‫היי, אפסים!‬
‫מה את רוצה, אלישה?‬
‫קוראים לכם 5G, לא?‬
‫אז למה אתם רק ארבעה? - תפסיק לבהות!‬
‫שתוק, אולי. - בלי בן אתם לא שווים כלום.‬
‫טוב, חבר'ה, היא לא טועה.‬
‫כריס.‬
‫מה קורה פה?‬
‫המופע הגדול של אוניברסיטת הארטוויל צפוי להתקיים הערב.‬
‫מי ידהים את חבר השופטים? מי יירשם בדפי ההיסטוריה של המוזיקה?‬
‫אלא שהתאריך הזה מעורר גם זיכרונות רעים בהארטוויל.‬
‫לפני 30 שנה, ב-6 ביוני 1995, בשעה 18:00 בדיוק,‬
‫כבל המעלית נקרע... - המופע היום. אנחנו זקוקים לך.‬
‫בבקשה, תתקשר. - ...ודניאל ובר נהרג.‬
‫מפאת כבוד, נמנעו מלהשתמש במעלית במשך עשורים,‬
‫אך היא חזרה לשימוש לאחרונה. לוחית פליז פשוטה מנציחה את...‬
‫נקווה שאביו יסיים להטיף לו מוסר בקרוב. צריך לזוז.‬
‫כן, גבר.‬
‫אמרת את זה כבר. אפשר לומר...‬
‫ביי, אבא. - ביי, יקירה.‬
‫ביי. צ'או, מתאו.‬
‫ביי... ביי. - ...אבל זה ממשיך לקרות.‬
‫"צ'או, מתאו"?‬
‫מה אמרתי לגבי קיום החזרות פה?‬
‫כן. אני מצטער. זה לא יקרה שוב.‬
‫לא חשוב.‬
‫ממילא אין לך זמן לזה. אתה יודע למה?‬
‫התקבלת ל"הארטוויל". ללימודי רפואה.‬
‫אתה מרוצה?‬
‫כן, אבל השנה עוד לא נגמרה.‬
‫כריס.‬
‫אני יודע מה המשמעות של המוזיקה ושל כל זה בשבילך, אבל...‬
‫מה אם זה לא יסתדר?‬
‫זה הימור בטוח.‬
‫אני לא רוצה שתזרוק לפח את ההזדמנות הזאת ותתחרט על זה אחר כך. מבין?‬
‫אז אני רק צריך לוודא שיצא מזה משהו.‬
‫אתה...‬
‫כשהייתי צעיר, הראש שלי לא היה מלא בזבל הזה.‬
‫בבקשה, אל תתחיל עם זה שוב. אני צריך ללכת.‬
‫הריאיון שלך עם ד"ר מהקרברג יתקיים אחר הצהריים.‬
‫כן.‬
‫תגיע בזמן. - כן.‬
‫מה קורה? - כלום.‬
‫הוא סתם מטיף לי מוסר שוב.‬
‫הזמנו כמה אנשים חשובים. אני נרגש...‬
‫אם תאחרו שוב, אתם בחוץ. וההופעה האחרונה שלכם...‬
‫סליחה, בדיוק עשינו חזרה.‬
‫גב' רובינסון שונאת איחורים.‬
‫גב' רובינסון?‬
‫היא תהיה במופע.‬
‫חבר'ה, הלך עלינו. - עכשיו מה?‬
‫אנחנו חייבים ללכת על זה. - קדימה.‬
‫בטח, לכו. זה לא כאילו זה שיעור או משהו כזה.‬
‫השתגעתם? - בן, אתה חייב לבוא איתנו עכשיו.‬
‫אני לא חייב לעשות כלום. - גב' רובינסון תגיע למופע.‬
‫אז מה?‬
‫"אז מה"? זאת ההזדמנות שלנו. לא נוכל לעשות את זה בלעדיך.‬
‫זאת כבר לא הבעיה שלי. - זאת כן, בן.‬
‫בנינו את זה ביחד. זה שלנו.‬
‫השתגעת? אתה רוצה לזרוק הכול לפח?‬
‫את כל השירים שלנו? - תן לי את זה.‬
‫פשוט תקשיב לנו. מה הבעיה שלך?‬
‫כבר אמרתי לכם. סיימתי עם זה.‬
‫בגללך התחלנו עם זה בכלל. - בן...‬
‫בחייך, אחי! זה חסר טעם בלעדיך.‬
‫בן, בריחה היא לא פתרון.‬
‫חכה רגע. - מה זה צריך להיות?‬
‫בלעדיך, אפשר לשכוח מהלהקה. - עדיף לכם בלעדיי.‬
‫רק יצאת להפסקה, נכון?‬
‫הפסקה? זאת כבר לא הפסקה.‬
‫אחי...‬
‫בסדר.‬
‫שכנעתם אותי.‬
‫באמת? - לא.‬
‫שכח מזה, אחי. אנחנו הולכים לחדר החזרות עכשיו, בסדר?‬
‫די עם החרא הזה, בסדר?‬
‫חבר'ה, תירגעו.‬
‫היי.‬
‫ברצינות, מספיק.‬
‫"ועוד שקרים מטופשים"‬
‫זה השיר מהבוקר.‬
‫כולם מנסים להבין מי הזמרת.‬
‫"אני עדיין שומעת אותך‬
‫"באוויר חצות..."‬
‫אתה לא מרגיש את זה גם? בוא נמשיך עם זה ביחד.‬
‫אני לא יכול.‬
‫"כמו רוחות רפאים‬
‫"אני עדיין שומעת אותך‬
‫"באוויר חצות‬
‫"קולך הוא הרוח, הוא צלילן‬
‫"של תפילות נלחשות‬
‫"וכמו רוחות רפאים‬
‫"זיכרון ותו לא"‬
‫מה זה היה?‬
‫כולם בסדר?‬
‫אני טועה או שמשהו נראה כאן מוזר?‬
‫אלוהים, חבר'ה.‬
‫הטלפון שלי. הסוללה הייתה על 70 אחוז, ועכשיו הוא לא עובד בכלל.‬
‫גם שלי לא עובד בכלל. - גם שלי.‬
‫אנחנו בגיהינום. - איך הגעת למסקנה הזאת?‬
‫בגן עדן הטלפון שלי עדיין היה עובד. - כן, זאת תקלה.‬
‫זה לא אמיתי.‬
‫אני אגיד לכם מה לא אמיתי, שכולכם חוסמים לי את הדרך.‬
‫היי.‬
‫סליחה, זה לא היה בכוונה.‬
‫היי. - פשוט תתעלם מהם.‬
‫הם עושים מה שבזין שלהם.‬
‫זה בסדר. הכול בסדר. לא קרה כלום.‬
‫מה אתם עושים פה? - אנחנו לומדים כאן.‬
‫באמת? מעולם לא ראיתי אתכם פה.‬
‫כנ"ל. - אם-ג'יי?‬
‫חיפשתי אותך. אנחנו נאחר. - כן, בסדר. תירגעי.‬
‫זה... - היי. אולי.‬
‫כריס. - יונאס.‬
‫מתאו.‬
‫בן.‬
‫נעים להכיר. - טוב, לפחות לאחד מאיתנו נעים.‬
‫תשמעי, אנחנו חייבות לזוז. מועדון המדע נפתח.‬
‫בסדר, שנייה. שמעת על המסיבה הערב?‬
‫אתן לך את הכתובת.‬
‫כן, אז אולי...‬
‫נתראה מאוחר יותר? - כן, נתראה מאוחר יותר. או בפעם אחרת.‬
‫אם תמשיך להזיל ריר, אצטרך להביא לך דלי.‬
‫חבר'ה?‬
‫מה קורה?‬
‫מה נסגר? - זאת בטוח בדיחה, נכון?‬
‫זאת בטוח בדיחה.‬
‫זה לא אמיתי. - חרא!‬
‫לא!‬
‫- בוגרי מחזור 1995 -‬
‫איך הגענו ל-1995?‬
‫חרא! - גם אני לא יודע! לעזאזל!‬
‫קדימה, תיכנסו. - זה סתם חלום רע.‬
‫בואו נעלה, ואז נרד שוב. המצב יחזור לקדמותו.‬
‫אולי הם היפסטרים. - נראה לי שהצלחנו.‬
‫לא, חרא. - לעזאזל!‬
‫לעזאזל, זה לא באמת קורה. זה חלום או משהו?‬
‫אוי, לא!‬
‫שוב. - טוב, בואו.‬
‫מה? לא. - זה לא באמת קורה!‬
‫לא!‬
‫חרא!‬
‫בואו ננסה שוב. קדימה.‬
‫קדימה, חבר'ה. בואו נזוז.‬
‫יש כאן עוד מעליות?‬
‫שנוסעות בזמן?‬
‫זה היה כן או לא?‬
‫"שום דבר שתשמעו לא יראה לכם את הדרך.‬
‫"רק מה שנשאר יעשה זאת.‬
‫"שקט ושופע.‬
‫"מה שנשמע לא אמין‬
‫"לא מקדם דבר.‬
‫"ודבר לא יצלח."‬
‫בן? בוא.‬
‫היי!‬
‫חבר'ה, איך נחזור להווה שלנו?‬
‫אין לי שמץ.‬
‫רגע, זה טלפון?‬
‫זה טלפון, נכון?‬
‫אולי נוכל להתקשר למישהו. אתם זוכרים מספרי טלפון?‬
‫לא. - גם אני לא.‬
‫רק את המספר של מוקד החירום.‬
‫לא. - בסדר.‬
‫מה זה?‬
‫ספר הוראות. - לא יכול להיות.‬
‫אלה שמות ואלה מספרי טלפון.‬
‫מה? ככה, במקום ציבורי? - כן. תראו.‬
‫מה עם חוקי הפרטיות?‬
‫תבדוק אם סבתא שלי מופיעה שם. נוכל להתקשר אליה.‬
‫רעיון נהדר. ומה תגיד לה?‬
‫"היי, אני הנכד שלך מהעתיד.‬
‫"אני רוצה לחזור לשם. אני בקמפוס. תוכלי לבוא לקחת אותי?"‬
‫כן, בדיוק. "בחזרה לעתיד".‬
‫אולי זה כמו בסרט ההוא?‬
‫היה שם מדען מטורף.‬
‫הבחורה מקודם לבשה חולצה של מועדון מדע.‬
‫החברה שלה פלירטטה עם בן.‬
‫היא לא פלירטטה איתי.‬
‫היא כן? - היא בטח מכירה פרופסור‬
‫שיוכל לעזור לנו לחזור הביתה.‬
‫אתה טוען שאנחנו צריכים למצוא פרופסור‬
‫שבונה מכונת זמן מדלוריאן‬
‫שעובדת רק אם ברק פוגע‬
‫בבניין העירייה ב-22:04 ומזרים לדלוריאן‬
‫1.21 ג'יגה-ואט דרך קו החשמל,‬
‫במהירות של 142 קמ"ש בדיוק, דרך אגב,‬
‫כדי שנוכל לנסוע בזמן ולחזור לעתיד‬
‫כמו מייקל ג'יי פוקס בתפקידו האייקוני?‬
‫כן.‬
‫בסדר.‬
‫היי, כריס. זאת הכתובת שלך, לא?‬
‫נראית מסיבה לא רעה.‬
‫אתם מטומטמים?‬
‫מה הוא רוצה?‬
‫איזה אידיוט. - טוב, קדימה. בואו נזוז.‬
‫מה לעשות אם אראה את אבא שלי? - נכון.‬
‫כידוע לנו מ"בחזרה לעתיד", אסור לנו לשנות את העבר.‬
‫אז כשתראה את אבא שלך, אל תדבר איתו.‬
‫ואם הוא יזהה אותי?‬
‫עדיין לא נולדת. - אה, נכון.‬
‫כל עוד לא נמנע מההורים שלנו להיפגש, יהיה בסדר כנראה, נכון?‬
‫יונאס צודק במאה אחוז.‬
‫כל דבר שנעשה כאן עלול לפגוע ברצף מרחב הזמן.‬
‫מצלמה יפה.‬
‫עלולות להיות לזה השלכות קשות.‬
‫"רצף מרחב הזמן?" - כן.‬
‫אילו השלכות? - אין לי מושג.‬
‫אולי זה יפתיע אותך, אבל מעולם לא נסעתי בזמן.‬
‫כן, טוב. זה הוגן. - מה הוא עושה?‬
‫אין מסך מגע? - הרגע נגעת.‬
‫אבא שלי לא מרשה לנו לעשות כאן חזרות, ואז הוא עושה דברים כאלה.‬
‫לא ייאמן. - אולי, בוא.‬
‫מצטער, הוא מדבר בלי לחשוב.‬
‫טוב. תעדכנו אותי כשהוא יתחיל לחשוב.‬
‫טוב, אני חוזר על זה שוב לטובת כולם. אם אנחנו מעוניינים לחזור, תזכרו.‬
‫לא לבוא במגע עם אף אחד ולא לעורר חשד.‬
‫לגבי "לא לבוא במגע"... - לא להתמזמז עם אף אחת, אולי.‬
‫היי, חבר'ה. - רק שאלתי.‬
‫הנה הבחורה ממועדון המדע. - אף אחד לא מקשיב לי?‬
‫היי, ג'יימי, אם-ג'יי, בואו הנה.‬
‫בסיבוב הבא, שתיכן נגד שנינו.‬
‫ואם תנצחו, אשאיל לך את "טקן" לחודש?‬
‫כבר צרבתי עותק של "טקן".‬
‫אנחנו מעדיפות את המשבצת שלכם בבחינה מחר.‬
‫אין מצב.‬
‫נראה שמישהו מפחד. נכון, אם-ג'יי?‬
‫כן! - מה אנחנו נקבל אם ננצח?‬
‫את החולצה במהדורה מוגבלת של "ורוקה סולט" ממרי ג'יין.‬
‫ממש לא. - רק אם היא תפשוט אותה כאן.‬
‫בסדר, סגרנו. - סגרנו? השתגעת?‬
‫היי. - הוא לא ינצח גם ככה.‬
‫אני רואה שהגעתם.‬
‫בלי "גוגל מפות" אפילו.‬
‫בלי מפה.‬
‫אתן במועדון המדע, נכון?‬
‫מה אתה רוצה? - יש לי שאלה זריזה.‬
‫עשר שניות.‬
‫יש לכן פרופסור עם תשוקה ל...‬
‫נסיעה בזמן?‬
‫זה היה מעולה, ארנו. - כן, אחי.‬
‫אני מכיר אותך?‬
‫תאורטית, יכול להיות, אבל... - לא הערב.‬
‫צריך בירה. - אני אביא. תשמרי לי על התיק?‬
‫כן, בטח. - וצ'אד? איבדת משהו.‬
‫אפס.‬
‫אפס. - וואו.‬
‫למה היא לא לומדת מוזיקה אם היא שרה יפה כל כך?‬
‫אתה לא צריך ללמוד את זה בכלל.‬
‫יש משהו חוץ מבירה?‬
‫מה אדוני רוצה?‬
‫- קוקטיילים -‬
‫"סקס על החוף"?‬
‫לפחות תזמין אותי לארוחת ערב קודם.‬
‫אני...‬
‫אתה מנגן בגיטרה?‬
‫מטורף. - אני מנגן בגיטרה.‬
‫כן.‬
‫גם אתה מנגן בגיטרה? - כן.‬
‫אם תרצה, נוכל לנגן ביחד מתישהו.‬
‫כן, בטח. זה יהיה נהדר.‬
‫כרגע... זה לא הכי מתאים.‬
‫מצטער. - לגמרי. בטח.‬
‫אני לגמרי מבין. - מגניב.‬
‫הקוקטייל שלך מוכן. אתה רק צריך קשית.‬
‫הן במגירה הזאת.‬
‫חרא, מה קרה? תראה לי.‬
‫אתה צריך פלסטר. - זה בסדר. כריס יטפל בזה.‬
‫יש ערכת עזרה ראשונה למעלה.‬
‫מי זה כריס? מאיפה... אתה יודע את זה?‬
‫תמיד יש ערכת עזרה ראשונה למעלה.‬
‫טוב, בוא נעלה.‬
‫בסדר.‬
‫תודה, אם-ג'יי.‬
‫אל תשכח לנשום.‬
‫הרדיו מכוון לתחנה 95.6.‬
‫שטויות. הוא תמיד היה על 95.9.‬
‫זאת "שעת הגשה".‬
‫סליחה. היי, מה קורה?‬
‫זאת "שעת הגשה"? - מה זה?‬
‫באמת? תחנת הרדיו של הקמפוס משמיעה שירים שמגישים סטודנטים פעם בשבוע.‬
‫זה תמיד מגניב בטירוף.‬
‫היי, חבר'ה. ברוכים הבאים ל"שעת הגשה". היום נשמיע...‬
‫קירה, היי. שם מגניב. - תודה. נעים להכיר.‬
‫דניאל? - כן?‬
‫תן גם לו שאכטה.‬
‫בכיף.‬
‫דניאל ובר?‬
‫כן?‬
‫נראה לי שאתה תשרוד.‬
‫חבל. כבר בניתי על מוות מהסרטים.‬
‫כן. מצטערת.‬
‫לא יהיה לך מוות של גיבורים.‬
‫את לומדת רפואה?‬
‫או... שאת מנהלת חיים כפולים בסתר כחובשת בקמפוס?‬
‫אני לומדת מדעי המחשב.‬
‫ואתה? - זה מורכב.‬
‫טוב.‬
‫מה זה "ורוקה סולט"?‬
‫אתה רציני? זאת רק הלהקה הכי טובה בעולם.‬
‫שאף אחד לא מכיר? - זה לא עושה אותה פחות טובה.‬
‫זה רוק אלטרנטיבי.‬
‫"ירכיים אמריקניות" זאת יצירת מופת.‬
‫אני מעדיף מוזיקת פופ.‬
‫כמו "ניו קידס און דה בלוק"? - אל תלכלכי על מוזיקת פופ, טוב?‬
‫אני אוהבת מוזיקה מורכבת יותר. בפופ יש ארבעה אקורדים.‬
‫דו מז'ור, סול מז'ור, לה מינור, פה מז'ור. לא משהו.‬
‫נכון? - את לא רצינית.‬
‫ב"רק אלוהים יודע" יש מהלך הרמוני מדהים.‬
‫ולמה סטודנטית למדעי המחשב מבינה כל כך באקורדים?‬
‫למה בחור בן 20 מקשיב ל"ביץ' בויז"?‬
‫בחור בן 20 שמבין במוזיקה טובה.‬
‫ומה הופך מוזיקה לטובה בעיניך?‬
‫כשהיא פשוט מושלמת.‬
‫כשהכול מדויק.‬
‫ובעינייך?‬
‫כשהיא מרגשת אותך עוד לפני שאתה מספיק לחשוב עליה.‬
‫ג'יימי?‬
‫קדימה, להתפשט.‬
‫לא אתה, היא!‬
‫אם-ג'יי, את חייבת להתפשט. - מה?‬
‫כן, החולצה שלך. של "ורוקה סולט".‬
‫צריך לכבד הסכמים. - חרא.‬
‫לגמרי שכחתי מהמשחק. ג'יימי, אני כל כך מצטערת.‬
‫אני מצטערת. לא ניצחתי, אבל אני...‬
‫את פשוט צריכה לפשוט את החולצה... - לא.‬
‫ג'יימי, את בסדר?‬
‫נתראה מחר אולי? - אני עדיין לא יודע.‬
‫אתה עוזב מחר?‬
‫גם את זה אני לא יודע.‬
‫אחי!‬
‫טוב, שיהיה. אני צריכה לטפל בחברה שלי.‬
‫אנחנו גם צריכות... בגלל הבחינה מחר. הדבר הזה.‬
‫ביי, צ'אד. - כן.‬
‫צ'או. - ביי.‬
‫הכול טוב, גבר.‬
‫ו... נשכבים!‬
‫טוב, חבר'ה. השיר הבא יעיף לכם את המוח. תקשיבו...‬
‫אסור לך לנסוע במעלית יותר לעולם.‬
‫ברור. - אני רציני.‬
‫"וכמו רוחות רפאים‬
‫"זיכרון ותו לא‬
‫"מרחפת בלילה, בחשכה‬
‫"היכן שהיינו אנחנו‬
‫"אבק וכתמי קפה..."‬
‫זה השיר מהמעלית.‬
‫"על אדן החלון‬
‫"הוכחה ללילות‬
‫"שבהם ישבנו שם, דוממים..."‬
‫אתם יודעים איך קוראים לשיר הזה? ומי מבצע אותו?‬
‫לא? - אין לי מושג.‬
‫היי, חבר'ה!‬
‫היי, הנה אולי.‬
‫נראה לי שהוא רוצה שנצטרף אליו.‬
‫מסקנה גאונית.‬
‫בואו הנה! - אולי, אל תהיה חמור.‬
‫"...אני עדיין שומעת אותך‬
‫"באוויר חצות..."‬
‫נו?‬
‫אתם לא מזהים?‬
‫זה השיר מהמעלית. - בדיוק.‬
‫השמעתי אותו כשהנסיעה בזמן התרחשה.‬
‫חבר'ה, אין מצב שזה צירוף מקרים.‬
‫אתה חושב שהגענו לכאן בגלל השיר? זה בלתי אפשרי.‬
‫בסדר, ואתה מומחה לנסיעה בזמן עכשיו?‬
‫לא, זה פשוט לא אפשרי. - ברוב הסרטים שעוסקים בנסיעה בזמן,‬
‫חייבים לשחזר במדויק את מה שעשית כדי לחזור הביתה.‬
‫בעיקרון, אנחנו צריכים למצוא את השיר הזה. אולי יש עותק בתחנת הרדיו של הקמפוס.‬
‫ואז ניכנס למעלית ונשמיע את השיר...‬
‫- שירי שנות ה-90 -‬
‫כמו בפעם הקודמת.‬
‫וככה נחזור לעתיד.‬
‫איזה שטויות. זה לא מה שקורה פה, לדעתי.‬
‫לדעתי הגענו לכאן כדי לשכנע את אבא שלי לתת לי לעסוק במוזיקה.‬
‫מי בעד למצוא את השיר ולחזור למעלית?‬
‫כן. - כן.‬
‫תנו לי לחקור עוד קצת. - זאת האפשרות ההגיונית היחידה.‬
‫לאן אולי הולך? - מה קורה? נהנות?‬
‫תראו עד כמה הוא נהנה.‬
‫זאת ההזדמנות היחידה שלנו אי פעם לחוות מסיבה של שנות ה-90.‬
‫בואו פשוט ניהנה מזה.‬
‫כן, אבל... - היי, אחי.‬
‫כריס צודק. תחשוב על זה... כמחקר.‬
‫בואו נלך לאכול ארוחת בוקר.‬
‫אני אבדוק במטבח.‬
‫לא יודע מה נורא יותר,‬
‫החמרמורת שלי או העובדה שאנחנו עדיין תקועים בשנת 1995.‬
‫חבר'ה, בחיים לא תנחשו מה קרה לי אתמול.‬
‫ניסיתי להציל את דניאל ובר.‬
‫מי? - הבחור מהלוחית?‬
‫בלי מעליות, טוב?‬
‫רגע, תזכירו לי מתי המעלית התרסקה? - כתוב על הלוחית.‬
‫ב-6 ביוני 1995.‬
‫ומה התאריך היום? - שישה ביוני.‬
‫המעלית נהרסה בהתרסקות.‬
‫כלומר, אם לא נספיק לחזור לפני התאונה...‬
‫נהיה תקועים פה לנצח. - חרא.‬
‫מתי היא התרסקה?‬
‫אחרי ההרצאה האחרונה. - אז בסביבות 18:00?‬
‫אם ככה, יש לנו שמונה שעות למצוא את השיר.‬
‫איך אתה יודע מה השעה? - שאלתי שעון מהבית של כריס.‬
‫"שאלת"? - כן.‬
‫טוב, חבר'ה...‬
‫מאיפה מתחילים? - יש לי רעיון.‬
‫- רדיו תחנה 95.9 -‬
‫היי. - שלום.‬
‫היי! מה שלומך?‬
‫באת לגנוב את המצלמה שלי שוב? - החזרתי לך אותה.‬
‫תוכלי להגיד לנו איפה נוכל למצוא את שדר הרדיו של הקמפוס?‬
‫אנחנו מעריצים שרופים. - מושבעים.‬
‫כן. - כן.‬
‫צליל מטורף, נכון? אלוהים!‬
‫זה לא שיר, זה כדור הריסה.‬
‫זה כמו הכלאה של בלונדי ו"הקלאש".‬
‫נו, באמת!‬
‫לעזאזל.‬
‫איזה חרא.‬
‫סליחה על ההפרעה. כרגיל, הכול בסדר.‬
‫אני מרטי, ואתם מאזינים ל"הארט ביט".‬
‫היי. - אוי, לא, חבר'ה. באמת?‬
‫אוליביה, כשאמרתי שאני צריך מתמחים חדשים,‬
‫לא התכוונתי למין זכר. מתי יהיו לנו פה כמה בחורות?‬
‫בלי להעליב, אוליביה. - מוזר מאוד.‬
‫למה נשים צעירות לא רוצות לעבוד לצד אפס בן 40‬
‫שעדיין נמצא פה עשור אחרי שסיים ללמוד?‬
‫היי! - אתה חלאה.‬
‫אני לא חלאה.‬
‫באנו לברר לגבי שיר... - קוראים לך אוליביה?‬
‫את רוצה לדעת איך קוראים לי? - לא.‬
‫איך הלך השיר? - משהו כמו...‬
‫כן, השיר הזה היה פצצה.‬
‫בדיוק. אנחנו צריכים אותו, בבקשה. הקלטת אצלך?‬
‫זה בלתי אפשרי.‬
‫למה? - היא נגנבה.‬
‫שיר פרידה. מי שהגיש אותו בטח התחרט. זה שכיח.‬
‫אבל היי, שיר מעולה. - נגנב? מי גנב אותו?‬
‫יש לכם מצלמות פה? - מצלמות? כן, בטח.‬
‫בכל מקום. אתם לא רואים אותן?‬
‫צוות המז"פ כרגע מנתח את טביעות האצבעות.‬
‫בטוח יש רשימה שעוקבת אחרי מי שבא והולך.‬
‫תקשיבו, מי אתם בכלל?‬
‫צוות צילום. - כן, אנחנו מצלמים סרט תיעודי.‬
‫אנחנו מחפשים כוכבי מוזיקה עולים.‬
‫צוות תיעודי בלי מצלמה? - אנחנו עדיין בשלבי המחקר.‬
‫תוכל לומר לנו מי הגיש אותו? - היה משהו על הקלטת, אבל...‬
‫אין לי מושג, אני לא זוכר. תסגרו את הדלת בדרך החוצה?‬
‫שיט.‬
‫כן, בסדר.‬
‫תודה.‬
‫בדיוק נזכרתי מה היה כתוב על הקלטת.‬
‫"צ'ארלי."‬
‫כן, זהו זה. "צ'ארלי ק'".‬
‫"צ'ארלי ק'"? - טוב. מגניב.‬
‫תודה. - תודה.‬
‫טוב, אולי. אתה תמצא את התיק של צ'ארלי ק',‬
‫ואז נדע מי כתב את השיר. - בסדר.‬
‫אשלח לך אותו. כן.‬
‫ביי. - ביי.‬
‫באתי לקחת את גיליון הציונים שלי.‬
‫שם? - צ'ארלי.‬
‫ושם משפחה?‬
‫צ'ארלי ק'.‬
‫תעשה את זה.‬
‫הלו? - צ'ארלי ק'. שם המשפחה שלי...‬
‫בבקשה, חבוב.‬
‫מצאתי עוד אחד בלי תעודת סטודנט. תתקשרי להוריו.‬
‫כמו שאמרתי, אני לא לומד כאן. - כן, בדיוק.‬
‫אתה יודע מי אני? אני המאבטח הראשי.‬
‫המקום הזה שייך לי.‬
‫רק רציתי... - אל תזוזו. תהיו בשקט. אל תמצמצו אפילו.‬
‫אנחנו חייבים להפסיק.‬
‫להתקשר למשטרה.‬
‫לא עדיף שאתקשר להוריו קודם...‬
‫למשטרה!‬
‫סליחה.‬
‫קדימה.‬
‫הלו?‬
‫בואו נבדוק בספרייה קודם. - כן, לגמרי.‬
‫בואו נעבור על מרשם הסטודנטים. בן, כריס, אתם תבדקו בספרי המחזור.‬
‫בטח. - בסדר.‬
‫- אונ' הארטוויל 1994 -‬
‫זה מטורף. תראה את כל התמונות. דודה שלי בטח מופיעה כאן.‬
‫עם גבות דקיקות מאוד. - לגמרי.‬
‫תראה, זה אבא שלי.‬
‫טירוף. איך היה? דיברת איתו?‬
‫היה ממש מוזר. אני יודע שהוא אבא שלי, אבל...‬
‫אבל הרגשתי שאני בכלל לא מכיר אותו. - כן.‬
‫ויונאס לא נרגע מהלחץ.‬
‫ההורים שלי בכלל לא הכירו כאן, אתה יודע?‬
‫לדעתי אתה צריך לדבר איתו.‬
‫זאת הזדמנות שלא תחזור.‬
‫אם לא נדבר עם אנשים, זה ייראה חשוד.‬
‫כן, זה...‬
‫זה יהיה חבל אם לא אדבר איתו. - בדיוק.‬
‫לא יצא לי להיות פה שוב. - נכון.‬
‫חבל שלא אכיר אותה.‬
‫"אותה"?‬
‫אותו.‬
‫שמעתי שאמרת "אותה".‬
‫לא.‬
‫לא. אותו.‬
‫ידוע לנו בכלל אם צ'ארלי גבר או אישה?‬
‫אין לי מושג. שמת לב שכל הסטודנטים פה נראים בשנות ה-30 לחייהם?‬
‫זה הסגנון. התסרוקות, הלבוש. בתקופה שלנו, קשישים נראים ככה.‬
‫אבא שלי מסתובב עם אותה תספורת מאז שהוציא רישיון.‬
‫לאבא שלי יש פאוץ', ולא בקטע אירוני. - מטורף.‬
‫היי, חבר'ה. מה הצליל הזה?‬
‫זה נשמע כאילו מישהו מענה את סירי.‬
‫טירוף, כבר יש להם מחשבים.‬
‫תלחץ פעמיים.‬
‫חבר'ה, תראו. - טוב.‬
‫אחי! - טוב. בואו נתחבר לאינטרנט.‬
‫כן, גוגל, נכון? - כן.‬
‫- הדף לא נמצא -‬
‫מה? - סליחה? עכשיו תורי.‬
‫רק רגע. בטוח יש מסד נתונים עם שמות.‬
‫בשרת של האוניברסיטה. - נרשמתם מראש?‬
‫שלוש דקות. באמת. - תלחץ על "המחשב שלי".‬
‫נרשמתם מראש?‬
‫בסדר, לא צריך להרים את הקול.‬
‫חבר'ה, נעשה את זה בלי האינטרנט. הנה צ'ארלי קיין.‬
‫הנה צ'ארלי קונרדי,‬
‫צ'ארלי קרס, צ'ארלי קאסס. זה יכול להיות כל אחד.‬
‫יש לנו תשעה שמות. אחד מהם חייב להיות צ'ארלי ק'.‬
‫אין הרבה זמן, נסו שלא להתבלט.‬
‫למה אנחנו תמיד בונות דברים גאוניים שאנחנו בקושי מצליחות לסחוב?‬
‫הידיים שלי הורגות אותי כרגע. - כן, גם שלי.‬
‫לעזאזל, השארתי את העותקים של המצגת בספרייה.‬
‫אולי החלאה מהרדיו צדק, ואנחנו באמת צריכים מצלמה‬
‫כדי להיראות כמו צוות צילום. - למה שלא נבקש שטיח אדום?‬
‫זה הכי לא בולט שיש. - זה רעיון לא רע.‬
‫זה מה שאני אומר. אני אשיג לנו כזה.‬
‫אוי, סליחה.‬
‫היי, בן.‬
‫היי, מרי ג'יין.‬
‫צריכות עזרה? - כן! תוכל לעזור?‬
‫בטח.‬
‫זהירות.‬
‫לכו לחדר הסמינרים. אני אביא את העותקים מהספרייה.‬
‫בסדר.‬
‫סליחה. - מה אתה עושה?‬
‫אחזור בעוד עשר דקות.‬
‫הוא יודע שזמננו אוזל, נכון?‬
‫מה הם עושים פה? - הם לפנינו, לצערי.‬
‫כי הסחת את דעתי במשחק הפינג-פונג בירה אתמול.‬
‫וזה רע? - כן.‬
‫זה רע.‬
‫כי עכשיו אנחנו צריכות להציג את העבודה מייד אחרי ארוחת הצהריים.‬
‫נו?‬
‫ג'יימי אומרת...‬
‫שהשופטים בדיוק יעכלו את האוכל שלהם ויהיו עייפים.‬
‫זה באמת מבאס. - כן.‬
‫בטח.‬
‫אוכל לפצות אותך איכשהו? - תוכל באמת?‬
‫אני יכול להזמין אותך לאכול. - כדי שאהיה עייפה גם?‬
‫אסור ללמוד על בטן ריקה, נכון?‬
‫בשעה 14:00?‬
‫בסדר. - בן? אתה יכול ללכת עכשיו?‬
‫אנחנו צריכות לעבוד.‬
‫היי, ג'יימי. טוב לראות גם אותך.‬
‫עכשיו. - כן.‬
‫סליחה.‬
‫טוב.‬
‫הנה העותקים של המצגת.‬
‫ורציתי לדבר איתך על עוד משהו...‬
‫זה כאן, בעמוד השני.‬
‫אז פה... - כן? תמשיכי לדבר.‬
‫עם... - מה?‬
‫וכאן, תראי.‬
‫אפשר לעזור לך?‬
‫לא ראיתי אותך. - זה בסדר. גם אני לא רואה טוב כל כך.‬
‫אני דולי. איך אפשר לעזור לך?‬
‫אני צריך מצלמה, אבל אני לא יודע איזו.‬
‫אתה מחפש משהו מסוים?‬
‫כן, אני אעיף מבט.‬
‫בחירה טובה. זאת מצלמת המיני די-וי הראשונה בעולם.‬
‫מושלם. - כן. אתה תצטרך משהו בשביל השמע.‬
‫המכשיר הזה יכול להקליט ולנגן. שתי האפשרויות במכשיר אחד.‬
‫טירוף. בדיוק.‬
‫היי, אוליביה. את מחזירה את המצלמה? צילמת תמונות יפות?‬
‫הכול בסדר?‬
‫יופי.‬
‫מיררת לי את החיים בגלל מצלמה בהשאלה?‬
‫חשבתי שהיא שלך. - היא הייתה שלי בזמנו.‬
‫עכשיו...‬
‫שם? - אוליבר.‬
‫אוליבר. - אוליבר.‬
‫חוג? - קולנוע.‬
‫חוג קולנוע? מעולם לא ראיתי אותך שם.‬
‫אני מצלם סרט תיעודי. - אין להם קהל.‬
‫אני מתה על סרטים תיעודיים.‬
‫בעתיד כולם יצפו בסרטים תיעודיים. במיוחד כאלה שעוסקים בפשע אמיתי.‬
‫"טרו קריים". - "טרו קריים".‬
‫זה נשמע מוזר, אבל זה בא ממך אז אני לא מופתעת.‬
‫אני רק צריכה את תעודת הסטודנט,‬
‫ואז שום דבר לא יעמוד בדרכך אל האוסקר, נכון?‬
‫כן, אוליבר. איפה תעודת הסטודנט שלך?‬
‫טוב...‬
‫אני יכול לחזור איתה מאוחר יותר, נכון?‬
‫כמובן, יקירי.‬
‫נחמדה כזאת.‬
‫אני לא יודעת אם זה מותר, פרחח שכמוך.‬
‫טוב, תודה רבה לך.‬
‫צ'או.‬
‫ביי, אוליביה.‬
‫נו, הוא עוד יהיה מפורסם.‬
‫או שיזרקו אותו לכלא.‬
‫הפעם זה היה קצת יותר טוב לדעתי, אבל אני בעד שנחזור על זה שוב.‬
‫הגיע הזמן לארוחת צהריים. אני חושבת שאולי אלך...‬
‫קחי. הבאתי אוכל לארוחת הצהריים כדי שנוכל להמשיך לעשות חזרות.‬
‫טוב. יש לי תחושה שהטיעון בסעיף ארבע צריך להיות תמציתי יותר.‬
‫אלך לקנות משהו לשתות. הגרון שלי יבש.‬
‫במיוחד כשמייצגים קיוביטים ואת המצבים שלהם...‬
‫אני רוצה משהו תוסס.‬
‫את רוצה לעצור עכשיו? אבל אנחנו בשוונג.‬
‫בוא. - למה התעכבת כל כך?‬
‫זה לא היה קל. עכשיו בואו נמצא את צ'ארלי ק'.‬
‫כן. בואו. - זה יהיה סיפור ארוך, לדעתך?‬
‫לא יותר מדי. נשארו לנו רק 4.5 שעות.‬
‫למה אתה שואל? יש לך תוכניות? - לא, סתם שאלתי.‬
‫בואו, אין לנו הרבה זמן. - שתי תמונות לכל אחד.‬
‫בהצלחה בחיפוש השיר. מוכנים?‬
‫קדימה.‬
‫צ'ארלי קאסס?‬
‫אתה צ'ארלי קרס?‬
‫אתה צ'ארלי קלינט? - כן.‬
‫הגשת שיר לרדיו של הקמפוס?‬
‫לא, אני לא עוסק במוזיקה בכלל.‬
‫לא.‬
‫טוב, סליחה.‬
‫צ'ארלי צ'סטר? - אתה צ'ארלי קלארק?‬
‫הגשת שיר לרדיו של הקמפוס?‬
‫נשמע מעולה. תמשיכו לנגן.‬
‫רק אחד.‬
‫בטוח? - כן.‬
‫טוב.‬
‫תרים אותי גבוה יותר. - אני מנסה.‬
‫לא. - לא?‬
‫זה צ'ארלי ק' האחרון. - גבירותיי.‬
‫זוז לי מהדרך, אחי.‬
‫צ'ארלי קרופורד?‬
‫מצטער, חבר'ה. אני לא מחלק חתימות באימון.‬
‫חתימה? השתגעת? - אתה רציני?‬
‫אחי, צ'ארלי יהיה שחקן אולסטאר בעתיד.‬
‫יש לנו רק שאלה. - הוא לא מתראיין. תתחפפו.‬
‫הבן אדם לא מבין מהחיים שלו, אחי.‬
‫היי! אנחנו יודעים שהשיר שלך הושמע ברדיו של הקמפוס אתמול.‬
‫צ'ארלי ק'.‬
‫קלטת?‬
‫מה אתה עושה?‬
‫סליחה.‬
‫איך מצאתם אותי בכלל? - השם שלך הופיע על הקלטת.‬
‫אז מה אתם רוצים? - את הקלטת.‬
‫מצטער, אני לא מי שאתם מחפשים.‬
‫רגע, זה לא השיר שלך?‬
‫אני ספורטאי. ממש הייתי עוסק במוזיקה.‬
‫איזה שטויות. - אני יודע!‬
‫השיר עוסק בך. אתה הבחור שבגד.‬
‫יש לי מוניטין לשמר.‬
‫ו...‬
‫אם אתם חכמים, אתם תשכחו מכל הסיפור הזה.‬
‫צ'ארלי!‬
‫נראה לך שאתה בתוכנית אירוח?‬
‫תביא את התחת הרגזן שלך ותחזור לאימון מייד!‬
‫אם תספרו למישהו שהשיר עוסק בי...‬
‫אני אכסח אתכם.‬
‫נהדר.‬
‫עכשיו מה?‬
‫צריך למצוא את האקסית של צ'ארלי, זאת שעליה נכתב השיר.‬
‫מצטער, חבר'ה, אני צריך לשירותים.‬
‫תכניס את הכדור.‬
‫היי. - היי.‬
‫סליחה על האיחור. - לא, זה בסדר.‬
‫הבאתי לנו אוכל לארוחת הצהריים. - יפה.‬
‫אפשר? - כן, בטח.‬
‫תודה.‬
‫זה... - מאיפה הבאת את זה?‬
‫הפלת את זה קודם. אבל מילות השירים שלך, הן...‬
‫קראת?‬
‫זאת אשמתך. איחרת.‬
‫מצטער.‬
‫גם אני מצטערת, שהצצתי. והיי...‬
‫ממש אהבתי את מילות השירים.‬
‫באמת? - כן.‬
‫כן, הן נהדרות. אולי קצת יותר מדי...‬
‫לא, לא משנה. - מורכבות?‬
‫לא.‬
‫יותר מדי מאולצות.‬
‫כבר אמרו לי את זה.‬
‫מצטערת. אני...‬
‫לא הייתי צריכה לקרוא.‬
‫אני מצטערת. - זה בסדר.‬
‫למה את לומדת מדעי המחשב?‬
‫במקום מוזיקה?‬
‫למה? - פשוט נראה ש...‬
‫שאת חווה מוזיקה בצורה שונה מאחרים.‬
‫לא, זה סתם תחביב.‬
‫סתם תחביב?‬
‫אולי קצת יותר מזה.‬
‫ומה התירוץ שלך? - התירוץ שלי?‬
‫כן, התירוץ שלך.‬
‫במשך שנים, לי ולג'יימי הייתה תוכנית שלמה לגבי מדעי המחשב ו...‬
‫כל מה שנרצה לעשות ביחד בסיום הלימודים.‬
‫אני אפילו לא בטוחה שזאת עדיין התוכנית שלי.‬
‫אבל... ארגיש שאני מאכזבת אותה‬
‫אם אחליט פתאום לעשות משהו אחר.‬
‫ומה אם התוכנית שלך השתנתה?‬
‫מה התירוץ שלך?‬
‫התירוץ שלי?‬
‫ניסיתי את זה. מוזיקה, אני מתכוון.‬
‫זה לא הסתדר כמו שדמיינתי.‬
‫הלחץ פשוט היה קשה מנשוא.‬
‫לאיזה לחץ אתה מתכוון?‬
‫הלחץ שאני מפעיל על עצמי.‬
‫להיות מושלם בכל מה שאעשה.‬
‫בסופו של דבר, אני...‬
‫לא הרגשתי יותר כלום כשעסקתי בזה.‬
‫הבנתי שפספסתי הרבה ממה שהתרחש סביבי.‬
‫ושהתעלמתי מאנשים.‬
‫נשמע שחשבת שאתה צריך להקריב הכול כדי לעסוק במוזיקה.‬
‫פחות או יותר.‬
‫אבל אולי...‬
‫ההפך הוא הנכון.‬
‫אתה צריך בדיוק את מה שפספסת בחיים כדי להיות מסוגל לעסוק במוזיקה.‬
‫מבין למה אני מתכוונת?‬
‫פשוט תנסה לא לרצות כלום במשך זמן מה.‬
‫היי.‬
‫היי, אולי! מה עם תעודת הסטודנט שלך?‬
‫עצור!‬
‫אל תזוז! בוא הנה!‬
‫עצור!‬
‫אמרתי לך ל...‬
‫טוב...‬
‫בסדר.‬
‫החוצה.‬
‫לא, תתחפף. פשוט תלך. - רק רגע.‬
‫למה אתה כאן? - בבקשה!‬
‫לפתוח את הדלת. - ולמה?‬
‫את לבד?‬
‫תשכחי מכל מה שאמרתי. רק רציתי להתגרות בך. אני נשבע.‬
‫אסור לך לפתוח את הדלת. הוא יהרוג אותי. בבקשה.‬
‫יש שם מישהו?‬
‫זה בסדר. אני לבד.‬
‫בסדר, חבוב. אני אמצא אותך. - בסדר.‬
‫תודה.‬
‫זה בסדר.‬
‫טוב. כל אלה שלך?‬
‫כן.‬
‫מגניב.‬
‫הן יפהפיות.‬
‫אבל זאת גנבה ספרותית.‬
‫זאת התמונה שלך, אידיוט. אני לא מנסה להציג אותה כשלי.‬
‫אני רוצה אותה בחזרה.‬
‫היא חלק מהפרויקט שלי עכשיו.‬
‫לדעתי את כנראה פשוט רוצה... מזכרת קטנה ממני.‬
‫אתה כזה יהיר.‬
‫זה לא אומר שאני בקטע שלך.‬
‫את ממילא לא הטיפוס שלי. - אה, באמת?‬
‫יש לך טיפוס?‬
‫מישהי עם דופק, למשל?‬
‫ג'יימי? את הבאה בתור.‬
‫ג'יימי.‬
‫אנחנו חייבים להתחיל. - כן.‬
‫בבקשה.‬
‫אתה רוצה להיות רופא?‬
‫לא הייתי אומר שאני "רוצה".‬
‫גם אבא שלי רופא.‬
‫באמת? - כן.‬
‫אין לי מושג איך לבשר לו שאני מעדיף לעסוק במוזיקה.‬
‫אבא שלך החליט להיות הורה, נכון?‬
‫כן. - אז התפקיד שלו הוא להקשיב.‬
‫תזכיר לי איך קוראים לך? - כריס.‬
‫קודם מנגנים רה מז'ור.‬
‫רה מז'ור.‬
‫ואז סול.‬
‫רק עוד קצת. - אני צריכה לסיים עם התמונות. ביי.‬
‫צ'או.‬
‫וזה האודיטוריום שלנו.‬
‫רוצים לשפץ אותו מהיסוד. מגניב, נכון?‬
‫לכאן.‬
‫הוא עדיין לא מושלם.‬
‫זאת רק טיוטה.‬
‫החלק האחרון עוד ישתנה. - לא חשוב, פשוט תנגן.‬
‫"כל הזמן הזה תסבירי...‬
‫"כל הזמן הזה תסבירי לי את זה‬
‫"אני ממריא וממריא מכדור הארץ ועד לחלל‬
‫"זה חיפוש קיומי כמה שזה כואב‬
‫"אבל כמו שאת יודעת חייבים לוודא שזה יעבוד‬
‫"חייבים לוודא שזה יעבוד"‬
‫כמו שאת רואה, הוא לא בדיוק... - הוא ממש טוב.‬
‫אפשר לנסות משהו?‬
‫התחלת ב...‬
‫אני התחלתי מכאן. - בפה. בסדר.‬
‫זה ממש טוב. - זה היה שונה לגמרי.‬
‫אולי קצת פחות... אינטלקטואלי.‬
‫אחת-אפס. - קדימה, תנסה שוב.‬
‫"כל הזמן הזה תסבירי לי את זה‬
‫"אני הולך סחור-סחור‬
‫"במעגלים שוב‬
‫"זה חיפוש קיומי כמה שזה כואב‬
‫"אבל כמו שאת יודעת חייבים..."‬
‫אתה עדיין מנסה לגרום לזה להישמע מושלם. שים את המחברת בצד ו...‬
‫זה קטן עליך.‬
‫פשוט תראה לאן המוזיקה לוקחת אותך.‬
‫בסדר. - אבל רגע.‬
‫זה עוזר לי לפעמים. - מה זה אמור להיות?‬
‫עכשיו, נעשה ניסיון אחד...‬
‫רק...‬
‫בשבילנו, בסדר?‬
‫קודם את לוקחת לי את המחברת, ועכשיו את רוצה להקליט אותי?‬
‫מוכן?‬
‫מוכן.‬
‫טוב.‬
‫"אילו יכולתי להחזיר את הזמן לאחור‬
‫"ולחוות מחדש את הזיכרונות המטורפים‬
‫"לחזור להיות האנשים שהיינו פעם‬
‫"בואי לשם איתי‬
‫"אילו יכולנו להחזיר את הגלגל לאחור‬
‫"שמישהו יגיד לי לאן היינו הולכים‬
‫"שיסיט את הווילון ויחשוף עולם‬
‫"שעליו היינו חולמים‬
‫"שעליו היינו חולמים"‬
‫הלוואי שהיה לנו יותר זמן ביחד.‬
‫אבל יש לנו.‬
‫שוב?‬
‫לא!‬
‫חרא! - הכול בסדר?‬
‫שכחתי מהמצגת. חרא.‬
‫ג'יימי תהרוג אותי.‬
‫מצטערת, אני חייבת ללכת.‬
‫בהצלחה. - תודה.‬
‫"אילו יכולתי להחזיר אותנו מכאן אל נקודת ההתחלה‬
‫"המבט שנעצת בי‬
‫"בסוף המסיבה‬
‫"המבט שנעצת בי בסוף המסיבה..."‬
‫נראה לי שאני רוצה להישאר פה. - מה?‬
‫השתגעת? - החיים שלי שונים כאן.‬
‫כן, אנחנו בשנות ה-90. - לא, לא בגלל זה.‬
‫אני פשוט מרגיש חופשי לראשונה. עם המוזיקה שלי. עם מרי ג'יין.‬
‫נו, יופי. הוא מאוהב. - זה לא קורה לנו.‬
‫אחי, זה לא איזה מסע לגילוי עצמי בבאלי.‬
‫אני יודע.‬
‫מה קרה עם מרי ג'יין? - כלום.‬
‫הבנתי, אתה רוצה להישאר לצפות בערוץ המוזיקה?‬
‫לא.‬
‫ניגנו קצת ביחד, ואז התנשקנו.‬
‫התמזמזת איתה? אמרתי לך לא להתמזמז עם אף אחת.‬
‫בן, באמת. זה לא בסדר. ממש מביך.‬
‫לא לעניין, אחי. - יודע מה? אני אפילו לא כועס.‬
‫אני פשוט מאוכזב. - בחייכם, חבר'ה.‬
‫רגע.‬
‫רואים ברקע את שחקן הכדורסל ההוא, צ'ארלי קרופורד, עם...‬
‫זאת מרי ג'יין, נכון? - כן.‬
‫הם ביחד? הם מתווכחים.‬
‫אני לגמרי רואה את זה. - נכון?‬
‫הם לא מתאימים. - רגע.‬
‫מרי ג'יין כתבה את השיר ההוא על קרופורד.‬
‫מה? הם היו זוג? - ממש לא.‬
‫אין מצב!‬
‫כן, בדיוק.‬
‫צ'ארלי ק' בגד במרי ג'יין.‬
‫הם עושים מה שבזין שלהם.‬
‫והיא כתבה שיר כדי לעבד את הפרידה.‬
‫אז השיר עוסק בצ'ארלי קרופורד.‬
‫אחר כך היא הגישה אותו ל"שעת הגשה".‬
‫וכמו שראינו,‬
‫השיר התקבל יפה,‬
‫והיא לא עמדה בזה,‬
‫אז היא גנבה אותו בחזרה.‬
‫הקלטת נגנבה. שיר פרידה. מי שהגיש אותו בטח התחרט.‬
‫למרי ג'יין בטח יש קלטת עם השיר.‬
‫- צ'ארלי ק' -‬
‫יכול להיות. - כן, אחי. לגמרי.‬
‫אחי, זאת הקלטת. למה לא אמרת? "צ'ארלי ק'". היא אצלנו.‬
‫בואו נחזור הביתה. - כן.‬
‫כן! - כן, מגניב.‬
‫אנחנו נצליח. - מגניב, נכון?‬
‫מושלם, בואו... - רגע.‬
‫מה? - זה לא השיר.‬
‫בן, למה שומעים את הקול שלך בקלטת? - זה לא באמת קורה.‬
‫"חולמים"‬
‫באמת דפקת לנו את הסיכוי היחיד לחזור הביתה?‬
‫לא עשיתי את זה בכוונה. - לפני רגע אמרת שאתה רוצה להישאר.‬
‫זאת הייתה התוכנית שלך? - חשבת שלא יפריע לנו להישאר פה?‬
‫איך הייתי אמור לדעת שהיא תקליט על השיר?‬
‫איזה שטויות! - בדיוק על השיר שאנחנו צריכים, מה?‬
‫או שרצית שנישאר פה. כדי שיהיה לסיפור האהבה מהעבר שלך סוף טוב.‬
‫תודה.‬
‫כולנו נדפקנו בגללך.‬
‫תודה באמת.‬
‫חבר'ה, בבקשה. חכו רגע.‬
‫עכשיו בחיים לא נחזור הביתה.‬
‫רגע.‬
‫מה אמרת?‬
‫"שום דבר שתשמעו‬
‫"לא יראה לכם את הדרך.‬
‫"רק מה שנשאר יעשה זאת.‬
‫"שקט ושופע.‬
‫"מה שנשמע לא אמין‬
‫"לא מקדם דבר.‬
‫"ודבר לא יצלח.‬
‫"רק מה שאתה באמת מרגיש ומשדר‬
‫"פותח דלתות שנסתרות מעיני האחר."‬
‫זאת אומרת ש...‬
‫אנחנו רק צריכים שיר שהוא...‬
‫שהוא אמיתי?‬
‫לא. אתם צריכים סולו של חליל פאן.‬
‫ברור, לזה התכוונתי.‬
‫אני יודע.‬
‫כן, אני יודע.‬
‫מרי ג'יין כתבה את השיר על צ'ארלי קרופורד.‬
‫מרי ג'יין כתבה את השיר.‬
‫מה?‬
‫ג'יימי, איך היה? השגת את המימון?‬
‫כן. - מגניב!‬
‫שמעת את החדשות?‬
‫לא הייתי צריכה לאכזב אותך.‬
‫אני יודעת שיש לך תוכניות גדולות בשבילנו, אבל הלב שלי לא שם כרגע.‬
‫השיר שמרי ג'יין כתבה היה על צ'ארלי ק'.‬
‫מרי ג'יין כתבה אותו.‬
‫השיר של מרי ג'יין היה על צ'ארלי ק'. הם היו ביחד.‬
‫אני רוצה ללמוד מוזיקה.‬
‫באמת.‬
‫כמה זמן לקח לך!‬
‫חיכיתי נצח שתספרי לי מה את באמת רוצה.‬
‫- מרי ג'יין כתבה את השיר לצ'ארלי -‬
‫זוכרים את השיר שהכי אהבנו?‬
‫אני יודע מי כתבה אותו. וחשוב מכך, במי השיר עוסק.‬
‫אהבתי את השיר שלך.‬
‫"אני עדיין שומעת אותך‬
‫"באוויר חצות‬
‫"קולך הוא הרוח, הוא צלילן..."‬
‫חרא, זה השיר שלי.‬
‫אף אחד לא היה אמור לדעת שאני כתבתי אותו.‬
‫זה לא משנה. את מוכשרת כל כך.‬
‫אלוהים.‬
‫היי. סטודנטית למדעי המחשב עם קול כזה? כולם מתים על זה.‬
‫תשמעי, אנחנו חייבים להרים מופע שלם.‬
‫רק עם שירים שנכתבו על ידי מרי ג'יין.‬
‫"מרחפת בלילה, בחשכה‬
‫"היכן שהיינו אנחנו"‬
‫חבר'ה!‬
‫מה הוא רוצה עכשיו?‬
‫הנה אתם. אני יודע איך נוכל לחזור הביתה. בואו איתי.‬
‫אף אחד לא רוצה לבוא איתך. - תסמכו עליי. רק הפעם.‬
‫אני אסביר הכול.‬
‫מה אם הוא צודק? - טוב, בואו. קדימה!‬
‫אולי? מי אלה? - אנחנו חייבים ללכת.‬
‫ג'וני, תפוס אותם! - רוצו!‬
‫לא, דניאל! אל תיכנס!‬
‫מרי ג'יין.‬
‫חבר'ה, תיכנסו. - אנחנו חייבים ללכת.‬
‫בוא! - בן, די. תיכנס.‬
‫בוא כבר!‬
‫נתראה מאוחר יותר, בסדר?‬
‫את צודקת.‬
‫נתראה מאוחר יותר.‬
‫לא משנה מה יקרה עכשיו, אני רוצה שתדעו שאני באמת מצטער.‬
‫התנהגתי כמו מטומטם.‬
‫האובססיה שלי לשלמות גרמה לי לשכוח מה חשוב.‬
‫מצטער. - זה בסדר, אחי.‬
‫כולנו מטומטמים לפעמים. - לא כולם.‬
‫תודה, בן. - בואו הנה.‬
‫חבר'ה...‬
‫אני אוהב אתכם.‬
‫מה עושים עכשיו?‬
‫זה אמור לעבוד.‬
‫השרת אמר... - רגע, איזה שרת?‬
‫לא חשוב. אנחנו לא צריכים שיר מיוחד.‬
‫רק שיר שנכתב מתוך רגש אמיתי.‬
‫בן, יש לנו רק כמה שניות, אבל אל תמהר.‬
‫אנחנו רק צריכים שיר אמיתי.‬
‫השיר שהקלטתי עם מרי ג'יין הוא הכי אמיתי שיש.‬
‫זה אמור לעבוד. - אמור?‬
‫אחרת נתרסק עם המעלית.‬
‫נהדר. אני מעדיף להישאר פה ולא למות.‬
‫אתה רוצה לחיות בלי הטלפון שלך? - לעזאזל. צודק.‬
‫טוב, קדימה. - בואו ננסה.‬
‫טוב, נגן.‬
‫מה?‬
‫חרא!‬
‫אלוהים!‬
‫"בואי לשם איתי‬
‫"אילו יכולנו להחזיר את הגלגל לאחור‬
‫"שמישהו יגיד לי לאן היינו הולכים‬
‫"שיסיט את הווילון ויחשוף עולם‬
‫"שעליו היינו חולמים‬
‫"שעליו היינו חולמים"‬
‫אלוהים. הטלפון שלי עובד שוב.‬
‫יש! - חזרנו להווה.‬
‫אלוהים. - תודה לאל.‬
‫ו... ואנחנו 5G שוב.‬
‫די ריק פה, לא?‬
‫נכון, המופע מתקיים עכשיו.‬
‫אז בואו נלך להופיע.‬
‫מה זאת אומרת?‬
‫אין לנו שיר בכלל. - אמרת שהשיר מחורבן.‬
‫יש לנו שיר חדש.‬
‫בואו איתי.‬
‫הכניסה האחורית!‬
‫מהר, רוצו!‬
‫- מופע הארטוויל הכירו את כוכבי המחר! -‬
‫חרא! המופע הסתיים.‬
‫לא משנה, תיכנסו.‬
‫...ומישהו אולי מריע הרבה יותר חזק מכל השאר.‬
‫לפני שנגלה מי המנצח, אנחנו צריכים את האישה שתקבל את ההחלטה.‬
‫האישה עם השרביט...‬
‫טוב, גב' רובינסון יכולה לעלות לבמה עכשיו.‬
‫תורנו להופיע עכשיו. - לא, המופע הסתיים.‬
‫לא, אבל... - גב' רובינסון!‬
‫שנלך?‬
‫יש עוד מישהו. - לא אמור להיות.‬
‫אנחנו 5G,‬
‫וזה השיר שלנו, "1995".‬
‫"אילו יכולנו להחזיר את הזמן לאחור‬
‫"ולחוות מחדש את הזיכרונות המטורפים‬
‫"לחזור להיות האנשים שהיינו פעם‬
‫"בואי לשם איתי‬
‫"אילו יכולנו להחזיר את הגלגל לאחור‬
‫"שמישהו יגיד לי לאן נעלמו השנים‬
‫"שיסיט את הווילון ויחשוף עולם‬
‫"שעליו היינו חולמים‬
‫"אילו יכולנו להחזיר את הזמן לאחור‬
‫"לימים שבהם היינו כולנו יחד יומם וליל‬
‫"מדברים וצוחקים חולמים איך ייראו החיים‬
‫"אם אי פעם נפרוץ‬
‫"אילו יכולנו להחזיר את הזמן לאחור‬
‫"כל אותן שנים כהרף עין‬
‫"נמצא חברים לחיים‬
‫"ונפצה על הזמן שבזבזנו‬
‫"האם חלף זמן רב כל כך?‬
‫"נעדרנו למשך תקופה ארוכה מדי?‬
‫"אילו יכולתי להחזיר אותך‬
‫"מכאן אל נקודת ההתחלה‬
‫"היינו חוגגים כל הלילה במושב האחורי של המכונית‬
‫"החיים היו יצריים לחלוטין‬
‫"הפחד היה בלתי נראה‬
‫"לא היה לנו הכול?‬
‫"בשנת 1995‬
‫"1995‬
‫"אילו יכולתי להחזיר אותך‬
‫"מכאן אל נקודת ההתחלה‬
‫"היינו חוגגים כל הלילה במושב האחורי של המכונית‬
‫"החיים היו יצריים לחלוטין‬
‫"הפחד היה בלתי נראה‬
‫"לא היה לנו הכול?‬
‫"בשנת 1995"‬
‫זה היה ממש מגניב.‬
‫גב' רובינסון.‬
‫סליחה.‬
‫לא היינו צריכים להופיע.‬
‫אבל השקענו את הנשמה.‬
‫השיר הזה...‬
‫מאוד קרוב לליבי.‬
‫אני יודעת, בן.‬
‫כתבתי את השיר הזה איתך.‬
‫הייתי חייב לחזור.‬
‫אולי נועדנו להיפגש.‬
‫אולי היינו זקוקים זה לזה.‬
‫אולי זאת הזדמנות שנייה.‬
‫ישנם דברים ששייכים לרגע שבו התרחשו.‬
‫אבל אתה הוכחת לי שאהבה אכן קיימת.‬
‫זה נשאר.‬
‫גם אם חייבים להרפות.‬
‫הלוואי שיכולנו לבלות יותר זמן ביחד.‬
‫הלב מתרפא, בן.‬
‫לא מייד...‬
‫אבל הוא מאחה את עצמו.‬
‫וממשיך לפעום...‬
‫חזק יותר מכפי שפעם קודם.‬
‫ראיתי הרבה אמנים מוכשרים ונפלאים היום.‬
‫אבל לא די בכישרון לבדו.‬
‫נדרש אומץ כדי ללכת בדרך משלך.‬
‫אבא.‬
‫בוא הנה. אני כל כך גאה בך.‬
‫לפעמים אנחנו כל כך ממוקדים במטרה שלנו,‬
‫שאנחנו שוכחים מה מניע אותנו באמת.‬
‫אתה לא כועס עליי?‬
‫למה?‬
‫בגלל הריאיון עם מהקרברג?‬
‫המכתב?‬
‫קודם כול, אני חושב שאתה צריך להירגע. אתה קצת נרגש.‬
‫אמנות צריכה לשאוב השראה מהחיים,‬
‫לא ההפך.‬
‫למי שלא חווה כלום, אין מה לחלוק עם אחרים.‬
‫וזיהיתי את האומץ הזה‬
‫אצל מישהו היום.‬
‫מישהו שהיה מוכן להיפתח ולחשוף את עצמו.‬
‫ללא פחד,‬
‫אלא עם תשוקה אמיתית.‬
‫לכן אני רוצה‬
‫לתת לסקיילר את ההזדמנות שמגיעה לה.‬
‫אתם יודעים למה הבוקר הזה נהדר?‬
‫זה לא בגלל הציפורים ששרות.‬
‫הוא נהדר כי לא היינו צריכים להביא סוכריות ורודות.‬
‫ידעתי שתגיד את זה.‬
‫אתם יודעים מה עוד נהדר? להגיע לחזרות רעננים, לשם שינוי.‬
‫כן. אתם יודעים למה? כי סוף סוף ישנו כמו שצריך.‬
‫אני שמח שבן כבר לא פותח את הדלת בבעיטה כמו צוות ימ"מ.‬
‫היית מאבד את העשתונות כשלא היינו כאן ב-6:00.‬
‫איזו הגזמה. - הגזמה?‬
‫פעם סימסת לי ב-3:00 כדי להזכיר לי לשנן את השיר.‬
‫עם אמוג'י של גולגולת.‬
‫רק רציתי לדרבן אותך. - יותר בכיוון של "לתמרן".‬
‫אבל ברצינות, בן,‬
‫אתה כל כך רגוע עכשיו, שכמעט נעים בחברתך.‬
‫אני לא יודע על מה אתה מדבר. תמיד הייתי מאוד רגוע.‬
‫כן! לגמרי. - תסתכל לי בעיניים ותגיד את זה שוב.‬
‫פשוט תמיד הייתי מאוד מסור.‬
‫עוקב שלח לי קישור לחשבון טיקטוק שמפרסם הרבה שירי עבר פחות מוכרים.‬
‫די! - אולי, לא!‬
‫בחזרה לשנות ה-90‬
‫סצנה 2, טייק 2.‬
‫לא לבוא במגע עם אף אחד, לא "להתחפר" עם אף אחד.‬
‫סליחה.‬
‫להלן הכללים.‬
‫סליחה, אני לא יכול...‬
‫אקשן.‬
‫נבהלתי שם.‬
‫יונאס, תפתח את הדלת.‬
‫זה בן. שוב.‬
‫זה תמיד אותו דבר.‬
‫לעמוד על הסימון. - אני לא עומד עליו?‬
‫אתחיל מחדש...‬
‫טוב, כששמעתי... חרא!‬
‫שכחתי את הטקסט. - אבל החזרתי.‬
‫סליחה.‬
‫מה אמרת? "היא צריכה להתחפף? קפוץ לי?"‬
‫היא צריכה להתחפף. - ילדים.‬
‫שלום לך.‬
‫הרבצת לי בפנים ממש חזק.‬
‫איך הולך? - זאת לא תוכנית אירוח.‬
‫איפור? - איפה היית?‬
‫בשירותים. - איך הלך?‬
‫חלק. - יופי. ובמעבר חלק, ממשיכים הלאה.‬
‫חוף הנודיסטים?‬
‫כן, אבל...‬
‫שכחתי משהו?‬
‫בסדר, צ'ארלי עייף.‬
‫מי זה? - זה הטמגוצ'י שלי.‬
‫ו... קאט.‬
‫תרגום כתוביות: אור גסנר‬
‫בקרת כתוביות רינת זוהר-מנחם‬