Downloaded from YTS.MX
Official YIFY movies site: YTS.MX
Mrkni tam.
Kamaráde!
- Vteřinku. - Obsluha!
- Hned jsem tam. - Prosím!
Okamžik, hned jsem tam.
- Dobrý den, madam. - Dobrý den.
Dám si celou feijoadu, prosím.
Celá feijoada. Jasně, naše specialita.
Ale bez plátků pomeranče.
Do feijoady se to nehodí.
Hodí, děláme ji s pomerančem, ale jde to i bez.
Bez klobásky.
Bez klobásky?
A prasečích uší.
Ty taky dejte pryč.
Dobře, ale…
Víte, že to potom už není celá feijoada?
Je to ubohá fazolová polévka. Ale klidně.
- Díky. A rychle, prosím. - Smajlíku!
Pomoz mi, ano?
Třikrát zaměstnanec měsíce a necháš mě v tom?
Vyhrál jsem, protože jsem jediný zaměstnanec.
A co Mariana?
Mimochodem, kde vězí Mariana?
Má pauzu na oběd.
Šéfe, Mariana má pauzu na oběd.
To řekla. Ještě nejsem hluchý, sakra.
Tati?
Holčičko.
Díval jsem se, jak hraješ. Jak držíš smyčec,
jak nakláníš hlavinku…
Připomínáš mi maminku.
Když hraju, míň se mi stýská.
Máš nadání po ní.
Děkuju.
Ale teď tě potřebuju dole, máme plno.
Cvičím na přijímačky na pařížskou konzervatoř.
Přestávka na oběd ti už skončila.
- Jedla jsi už? - Ano.
No, tak pojď.
Nejdřív práce, pak zábava.
Hudba bude moje práce.
No jistě.
Ale teď tě potřebujeme dole. Pojď.
Jdeme.
- Zapomněla jsi. - Skoro.
Pojď!
- Do toho! - Sledujte!
Výborný!
Pěkný!
Podívej. Mariana je tady.
- Ahoj, Joano. - Máš se?
Jedla jsi, Mari?
Odnesu na dvojku účet.
- Pojď! Pecka! - Jeď!
Můžeš si to sníst při práci.
Díky, Joano.
Tati?
Ano, broučku?
Proč Felipinho nemusí pracovat?
Trénuje jakýsi taneční pohyby.
Chce si vydělávat na TokToku. TukTuku.
Ty chceš být hudebnice, on tanečník.
Jasně. Takže on se bavit může.
Řekni jeho mámě.
Podle mě to zábava není.
Jednou si bude muset vydělávat skutečnou prací.
RODINA VOCAĎ POCAĎ
Viníciusi, tvůj tým asi čeká sestup.
Dobré ráno, tati. Dobré ráno, Smajlíku.
Takhle natěšenou do práce jsem Marianu ještě neviděl.
Jsem totiž šťastná.
Ale i nervózní. Musím složit přijímačky.
- Kdy jsou? - V pátek.
Hraju pro komisi, ale je tam i publikum.
Moc tě tam chci. Mám pro to důvod.
Jaký?
Je to překvapení. To uvidíš.
Ale je moc důležité, abys přišel.
Slibuju, že přijdu.
Díky, tati.
Kde vězí Otávio? Ještě tu není.
Bravo, Mariano!
Skvěle, Mari!
Bravo!
Kuřátko, já fakt chtěl, ale bylo plno…
To nic, už se neomlouvej. Prostě běž.
Hlavní přece je, že se ti to podařilo.
Záleží na tom? Moc jsi mi nefandil.
Já ti přece vždycky fandím.
Pak jsi mě měl podpořit.
Já chtěl, ale…
Dobře, tati!
Dobře.
Vím, že ses snažil.
Hlavní je, že mě vzali, ne?
Připrav si papíry pro brigádníka, já jedu do Paříže.
Jen tak?
Odjedeš do Paříže a necháš tu všechno, co jsme vybudovali?
Jenom tak?
Tati, tohle je můj sen.
Ten sen máš jen díky střeše nad hlavou,
jídle na stole, škole…
To vše ti dal můj bar.
Bar, který jsi měla zdědit,
mohla z něj být franšíza,
ale ty ses rozhodla to celé zahodit.
- Ne. - Ano.
Nezahazuju to. Bar je tvůj sen.
Já mám svůj.
Mým snem je hudba a vzali mě na jednu z nejlepších škol světa.
Tak jo.
Už běž, musím balit. Jedu za dva týdny.
Za dva týdny se stěhuješ do Paříže?
Ano.
Dobře, Mariano.
Běž si za svým snem.
Tak to má být.
Ale něco ti řeknu.
Jestli to nevyjde,
nevolej mi.
Dobře, tati.
OTÁVIOVY MŇAMKY & DRINKY
- Ahoj. - Ahoj.
- Bav se. - Jasně.
Užij si to.
Ahoj, Joano.
Holčičko…
Ozvu se.
Mám tě ráda, tati.
Holčičko.
O TŘI ROKY POZDĚJI
Joano!
Mari!
- Co je? - Jede domů.
- Jede domů! - Jede domů!
To je skvělé!
Možná se teď dokážete usmířit.
Možná tentokrát zůstane.
A to chce?
Určitě se jí stýská.
- Určitě jí chybí moje feijoada. - Rozhodně.
Ale musíš podporovat její sny.
Ne jí tlačit svoje.
- Teď… - Tak.
Teď ji podpořím v tom, co chce.
- Ano. - Udělám vše, aby zůstala.
Všechno.
Díky, miláčku.
Broučku.
- Sluší ti to. - Díky, tati.
- Mari! - Joano!
- Chybělas mi! Vypadáš nádherně. - I ty mně.
Pojď sem. Jak se máš?
Podívej se na bar.
Ukaž jí bar.
Skvělý. Změnil jsi název?
- S příjmením. - Nazdobili jsme to tu.
VÍTEJ, MARI
Čau, lidi!
Podívej, jak krásný bar máš, Mari.
Nádhera, že? Předělal jsem ho.
Není můj, je tvůj.
Náš bar, že, holka?
Máme tady jeviště.
Když si při práci budeš chtít zahrát,
popadneš housle a…
Poslouchejte, mám pár novinek.
Táta se už nemůže dočkat.
Ať je to cokoli, táta tě ve všem podpoří.
Ve všem.
V Paříži
jsem se zamilovala.
A budu se vdávat.
Jmenuje se Miguel.
Jak je Miguel francouzsky? Migut?
Není Francouz, tati.
Je to Argentinec.
No to mě podrž.
Gratuluju!
To je pech.
Jestli to chápu správně,
ty si bereš Argentince jménem Miguel?
- Ano. - A stěhujete se tam?
Ne, nejdřív tam pojedeme všichni spolu.
Miguelovi rodiče mají hotel v Bariloche.
Bože.
Zvou nás, aby se rodiny seznámily.
Krásné argentinské město.
Výtečné jídlo, poprvé uvidíte sníh.
- Sníh mám v lednici. - Prosím, je to pro mě důležité.
Šéfe?
O bar se neboj, dohlídnu na něj.
Lidi mě znají.
Proč hrajou tango? Kdo jim to řekl?
- Je mi jaksi… - Oslavíme to. Feijoadu!
Tu jsem dlouho neměla.
- Kde jsou talíře? - Tady.
- Jsem nervózní. - Přinesu talíře.
Smajlíku, kde jsou talíře?
- Donesu je. - Tati, vážně?
Nic mi není. Koukám, jestli je tu čisto.
Otávio, vzchop se.
Jet do Argentiny nepřipadá v úvahu.
Argentince máme i v Búziosu.
Ale letenky máme zdarma za míle.
Ano, tati. Poslechni Joanu.
A Bariloche je levnější než Búzios.
Nikam nejedu.
Na ten výlet mě nikdo nedostane.
Upřímně, fakt nevím, jak jste mě do toho letadla dostali.
Hej, nejezte to.
Je to šunka, nebo celofán? Proboha.
- Tati. - Argentinci neumí vařit?
To nám to začíná.
Myslíte, že tam najdu nějakýho tučňáka do videa?
- Byl by to virál. - Ano, synku.
To je tou nadmořskou výškou.
Něco ti řeknu, holčičko.
Já pořád…
Nemůžu uvěřit tomu, že se vdáváš.
Vážně.
Ale jak jsem slíbil, každé tvoje rozhodnutí podpořím.
Díky, tati.
Udělám, cokoli budeš chtít.
Stačí, když budeš můj táta.
To stačí.
Stačilo by, kdyby se naučil balit.
Nevzal si bundu.
Vidíš, jak se oblékl?
Mně zima nebývá.
Jsem z Niterói, tam fouká.
Miláčku, upřímně,
tady na téhle zimě je vidět,
že klimatická krize je skutečná.
Argentinu ohřívá El Niño, tati.
Nebo La Niña, nevím.
Na pohlaví nezáleží! Niño nebo Niña,
mně mrzne zadek.
Nebuď tak tvrdohlavý. Klid, něco ti půjčím.
Migueli!
Lásko.
Tak rád tě vidím.
- Co cesta? Dobrý? - Ano.
- Moji rodiče. Héctor a Norma. - Ahoj.
- Těší mě. - Mě taky.
- Ahoj. - Těší mě.
- Norma. - Mariana.
Tvůj tchán je Argentinec. Ale nikdo není dokonalý.
Ráda vás poznávám. Představím vám svou rodinu.
- Joana, nevlastní máma. - Ahoj.
Felipinho, nevlastní bratr.
A…
Tamhle je…
- To je můj táta. - Ahoj.
- Otávio. - Čus.
Otávio. Plezír.
Mucho gusto, že vás taky všechny poznávám.
Netušila jsem, že manžel umí španělsky.
My mluvíme portugalsky.
Ale bez obav.
Tady ani nevyjdete na ulici, aniž byste nepotkali Brazilce.
Jeho portugalština je dobrá jako moje španělština.
Tady v Bariloche je hodně Brazilců,
portugalštinu jsme pochytili od nich.
Já taky nějaký Argentince znám.
Surfuju.
Byl jsem ve Florianópolisu, Floripě,
a tam bylo ve vodě tolik Argentinců, že se muselo jezdit přes ně.
Všude tolik Argentinců, pořád jsme křičeli: „Hou!“
Bylo to jako přes retardéry.
Máš dobrý smysl humor, Otário.
- Cože? - Héctore, ne.
On je Otávio.
- Bez R. Pamatuješ? - Otávio.
- Správně.
Proč je hrubý?
Španělština občas nějaké písmeno zamění.
On žádné písmeno nezaměnil. Vyměnil V za R.
- To je jako otrávio. - Promiň, Otário.
Vlastně Otávio.
- Zase to udělal. - Otávio.
Vyrazíme na sestru.
„Sestru?“ Ne cestu?
- Já ti něco řeknu. - Aspoň ti je teplo.
Už teď se mi nelíbí.
Pozor!
Tady je městské centrum.
Architektonický komplex zahrnuje budovy, které stojí po obvodu náměstí.
Jako Petrópolis.
A tady máme fascinující výhled na jezero Nahuel Huapi.
Vypadá to trochu jako řeka Piraí.
Miguel říkal, že je tu krásně, ale tohle jsem nečekala.
Víš, proč je sníh výjimečný, Mariano?
Proč?
Protože je to dokonalá metafora pro lidi.
Tak jako lidi,
ani žádné dvě sněhové vločky nejsou stejné.
On je básník?
Poezie?
- Metafora? - Krásná myšlenka.
HOTEL A GASTRONOMIE U MARTÍNŮ
Dali nám nejhorší sedadla.
Vítejte v rodinném hotelu Martínů.
Zlato, je tu krásně.
Představuju vám Pablita. Po vašem Pablinha.
Je to náš recepční.
Hej, Pablito!
Nevzal jsi mi kufr.
Okamžik.
Má jednu ruku volnou, mohl…
Tak řekni, jak se ti můj hotel líbí?
Tenhle hotel postavil můj děda.
Krásný příběh.
Dopovíš mi ho uvnitř, je tady zima.
Ale pak to probereme.
Hned přijdu.
Otávio!
- Miláčku? - No?
Zapnu topení, když už jsi uznal, že je zima.
Děkuju.
Myslel jsem, že Argentincům stačilo, že nám zabrali pláže.
Ale že mi ukradnou i dceru…
Překvapuje mě, že se naši dokázali spřátelit.
Miláčku…
Neradujme se předčasně.
S tátou je to těžké.
To neříkej.
Je sympaťák.
Tvůj táta taky. Můžu s ním mluvit o všem.
To bych s tátou nemohla.
S tátou se dá mluvit o všem, pokud necháš mluvit jeho.
Je to děsnej chlap!
Majitel hotelu a profesor historie?
Aspoň se od něj něco přiučíme.
Na rozdíl od tebe je příjemný.
- Hej! - Co?
Jsi na jejich straně.
Bože, jsem na to sám!
Co jsem v minulém životě provedl, že jsem si tohle zasloužil?
Udělal jsi spoustu chyb,
ale teď je hlavní Mari.
Tak ji podpoř, ať má radost.
No jo, máš pravdu.
Myslím, že to topení nefunguje.
Teď se zas děsně potím. Je mi horko.
Úplně jsem cítil, jak mi na zadek stéká čůrek potu.
- Otávio? - Nefunguje.
Rozbila jsi topení.
Jen jsem ho zapnula. Smiř se s teplem.
Čus.
U telefonu Otávio.
Mám problém. Tady na pokoji.
Topení je rozbité.
Okamžik.
Takže?
Řekl „okamžik“ a zavěsil.
Tohle je super.
A co moje budoucí snacha?
Mariano, řekni nám něco o sobě.
Ano, ráda bych věděla, jak jste se s Miguelem poznali.
Já taky.
Tinder, že?
- Na Tinderu ne. - Ne.
Hráli jsme spolu ve škole.
Pro mě to byla láska na první pohled,
ale když jsem ji slyšel hrát, zamiloval jsem se.
Hele, pojďme rovnou k věci.
Kde budete bydlet?
Zrovna jsem se chtěl zeptat.
Kde budete bydlet?
- Evropa. - Evropa.
Tam je fakt zima.
Tady je taky zima.
Říkám snad, že zima je fajn? Neřekl jsem „miluju zimu“.
- Tati. - Žijte v Brazílii.
Teplo po celý rok, nádhera.
Promiň, Otávio,
ale v Argentině je mnohem mírnější klima.
Taky máme dobré víno, Messiho, fotbal, steaky,
dulce de leche a Miguel se musí starat o hotel.
To zní logicky, ne?
Tak poslouchej.
Začal jsi dobře,
jakože Argentina má mnohem mírnější klima.
Ale i Brazílie má dulce de leche.
Vaše víno si koupíme v obchodě.
Máme pláže, karneval, fotbal, Pelého.
Brazílie je lepší. Mariana brzo zdědí gastronomické impérium,
které jí chci předat.
Nebudeme žít v Argentině ani v Brazílii.
Budeme žít v Evropě, je tam víc příležitostí.
Bez ohledu na to, kde se rozhodnete žít,
obě rodiny si zaslouží
oslavit váš svazek.
Miluju tvoji tchyni. Myslím, že jsme na stejné vlně.
To teda jsme. Zasloužíme si oslavu.
Otávio,
ony mají pravdu.
Uspořádáme slavnostní večeři.
Další? Oni pořád jedí.
- Na výjimečném místě. - Ahoj.
Vážení, představuji vám Carol.
- Ahoj. - Ahoj.
To ona nám připravila tento výtečný vinný lístek.
Děkuji, Héctore.
S velkou radostí vás tu vítám.
Doufám, že vám naše fantastická vína chutnají.
- To ty jsi fantastická. - Díky.
Na tuhle nemáš. Ani s rozběhem na ni nemáš.
Hele, ty jsi okouzlil moji mámu, takže…
Znám Carol odmalička.
Ano.
Vlastně kdysi s Miguelem bývali pár.
Ano. Migueli!
Jak se máš?
- Ahoj. - Ahoj.
Mariana. Mariano, Carol.
Mariano, těšila jsem se, až tě poznám.
Zvlášť když jsem zjistila, že jsi „muzika“ a Brazilka.
Jasně. Jo. Ano, jsem obojí.
Brazilka a muzikantka.
- Pardon. - Trapný.
Jako kdyby si někdo prdnul v kostele.
Řekl jsem kamarádům, že jim Marianu představím.
Takže vy jdete na akci?
- Ano. - Ano.
- Jo, tak jdeme. - Jo.
Neřekls mi, že tvoje ex pracuje u tvých rodičů
a že je kočka.
Ty jsi kočka, Mari.
Ten život je už minulost.
To fakt doufám.
Náš dnešní život je to, co vybudujeme společně.
- Jdeme tancovat? - Dobře.
Čau, máš se?
Hej ty, pojď sem.
Můžeš mi přinést odtučněné mléko?
Okamžik.
Oukej.
Odešel. Žádný mlíko asi nebude.
No, tak já si sednu.
Mléko po ránu je fajn. Je jako probiotikum, moc zdravé.
- Jaký máme dnes program? - Někdo je tu nadšený.
Jsem nadšená. Na výletě máš být nadšený, ne si stěžovat.
Dnes pojedeme na Cerro Catedral.
Áha.
Hele, netáhl jsem se až do Argentiny kvůli kostelu.
Ne, Otávio. Cerro Catedral je lyžařské středisko.
Lyžuješ?
- Ne. - Já surfuju.
Kdo surfuje, umí prakticky každý sport.
To není pravda.
- Jistěže je. - Dobře.
Otávio, musím si něco vyřídit ve městě. Chceš jet se mnou?
Pomůžu ti nakoupit zimní oblečení.
Moje se ti nelíbí?
Ne, Joanino oblečení je hezké.
Jo, dělám si srandu.
Děkuju, ale teprve jsem přijel, nemám chuť nakupovat.
Můžu vám povědět historii hotelu?
Nákupy! Jdeme nakupovat!
- Nákupy. - Jo.
Hele, Migueli.
Pro Brazilce je moc těžké důvěřovat Argentinci, víš?
- Pro brazilského otce zvlášť. - Ale…
Mně věřit můžeš, Otávio.
To je můj tchán.
- Čau. - Brazilec.
- Tchán? - Ano.
Ty vole.
Sám seš vůl. Co jsem udělal? Proč je takovej?
- Ne. - To jen tak?
Tak se u nás vyjadřuje obdiv.
- Obdiv? - Ano, pozitivní.
- Caipirinha! - Aha.
Promiňte, to je vaše kikina?
Jako moje přirození?
- On mě uráží? - Ne.
Já to nechápu. Co chce?
Ptá se, jestli je to tvoje mikina.
Něco vám ukážu.
Ještě něco chytnu. Já jdu pryč.
Chtěl ti něco přinést.
Aha.
- Ale chápeš, proč mě to mate. - Ano.
CAROL ZPRÁVA
A když už jsme u zmatků,
ty a ta holka z hotelu…
Kočka, mimochodem, hezká ženská.
Měli jste spolu něco, že?
S Carol?
Je to kamarádka.
Jenom mi teď s něčím pomáhá.
Pomáhám ti s něčím. Chápu.
Chápu.
Pardon.
Tohle vám sedne.
- Dobře. - Promiňte.
Hele, to…
Takový idiot. Přinesu jinou.
Slyšels ho? Volej policii.
Jde po mým ptáku a je to drzoun.
Ne, on nadával sobě.
Pardon.
- Ukážu… - Mám i jiný.
- Ne, nic nechci. - Změřím vás.
- Nic nechci! - Velikost!
Migueli, proboha živýho!
Symfonický orchestr Bariloche vystupoval tady v této hale.
Jsem patronem toho orchestru už mnoho let.
To je skvělé.
Z čeho pramení tvoje láska k hudbě?
Od mé mámy.
Byla houslistka. Začala jsem hrát kvůli ní.
Určitě s hrdostí pokračuješ v její práci.
Ano.
A je skvělé, že ti tvůj otec dokázal zaplatit vzdělání v Evropě.
Můj táta to vlastně neplatil.
Dostala jsem stipendium.
Finančně vypomáhat ti ale snad může.
Je obchodník.
A jeho gastronomické podniky si vedou dobře, ne?
Táta má jenom bar.
Ale vždycky nám dal všechno.
Udělejme první fotku Soaresů a Martínů v Bariloche.
Otávio! Čekáme na tebe.
Už jdu.
Nebudete tomu věřit, ale tady v Patagonii…
- Mají teplý pivo. - Vážně?
Hele. Ale mám nápad, počkejte.
Žil jsem v Saquaremě, umím si poradit.
Podívejte se, jako led! Jako tulení zadek.
Tak jsme v Cerro Catedral.
Největší lyžařské středisko Jižní Ameriky.
Ve středisku najdeme 32 vleků
a přes 70 sjezdovek.
Je majitel hotelu, ale rád by učil dějepis.
Kdo chce vyjet na nejhezčí horu Argentiny?
- Jdeme. Jsem nadšená. - Co vyvádíš?
- Zlato, pojď sem. - Jdeme.
Jsme tu zas kvůli sněhu? Sníh máme u hotelu.
- Tak pojď. - Hned přijdu.
Hele, profesor se snaží učit mou dceru.
Chce mi ji ukrást.
Nestěžuj si. I ty máš fanouška, zetě.
Však já ho sleduju.
Něco mi na něm nesedí. Ale já na to přijdu.
Vážení, tohle je červená sjezdovka.
Ideální na lyže nebo snowboard.
Sjedu si to na lyžích a uvidíme se později.
Kdo jede se mnou?
Já! Ale pojedu na snowboardu.
To je super, Otávio.
- Ty jezdíš na prkně? - Nejezdí.
- Tati, nejezdi. - Ale no tak!
Umím na surfu. Snowboard je v podstatě to samé.
Ať se táta pobaví.
Přesně. Díky, zeťáku.
Hele, já vám něco řeknu.
Řeknu jen Saquarema, rok 1993.
Tehdy jsem byl první. Úplně…
Co je horší? On a sport, nebo rok 1993?
- To bylo před 30 lety. - Jsem v tunelu.
Poslouchejte.
Surfuju na ledu, na vodě, na snowboardu, na všem.
Co je sníh?
Jen zmrzlá voda. Nemám pravdu, Normo?
Pozor, pozor!
Takže brazilský tchán a argentinský tchán.
Vyrazíme spolu na svah.
Sejdeme se dole.
Tak jdeme.
Pojedeme už?
Nedáme si kávu?
Ano! Neříkej to Otáviovi, ale tahle tchyně mrzne.
Počkat, kde je Felipinho?
Ten je v pohodě.
Tak jdeme.
Zjistíme, jak dobře brazilský tchán surfuje.
Pelé se snad bojí,
protože ví, že Maradona vyhraje?
Nebo snad argentinský tchán už vyhrál
a Mariana a Miguel se vezmou a budou žít v Bariloche?
V Bariloche nikdy žít nebudou!
Do prkýnka!
Jak to jde?
Blbý argentinský oblečení!
Tím oblečením to nebude.
Jako na surfu, co?
Je to podobný!
Bavíš se, tcháne?
Jak se to zastavuje?
S dovolením!
Ahoj!
Jsi v pořádku?
Naprosto.
Jsi Pelé snowboardingu.
Otário.
Já ti ukážu, kdo je Otário!
Sakra, jak se to zpomaluje?
- Ano. - Mám strach.
Mám totiž byt na pláži, v Riu.
Každé ráno po probuzení se dívám na slunce a oceán a cvičím.
S našimi rodinkami je dost sranda, že?
Ano. A byla by ještě větší, kdyby se táta bavil míň.
Když tu jsou obě rodiny pohromadě,
tak si uvědomuju, jak moc mi Argentina chybí.
To ti moc přeju.
Ale neměníš názor a nestěhujeme se sem, že ne?
Ne.
Byl to jen nápad.
Pojď.
Jen nápad, to jsem ráda. Protože jsme se shodli na Evropě,
kde je víc pracovních příležitostí.
Ano, miláčku.
Slib je slib.
- Ano. - Pojď.
Ale jestli si to rozmyslíš, řekni.
Protože jestli ano,
nasednu na první letadlo pryč.
- Mari, no tak. - Taxi! Čekám na taxík.
Čekej, plešoune.
Tak co, už ti to jde?
Saquarema 1993, kámo!
Teď se dozvíme pravdu.
Pro rány boží!
Pomoc!
Pomocos!
- Jdeme! - Poběž.
Hej, nic mi není.
Ani škrábnutí. Ale ten svah srovnejte, je celý hrbolatý.
Jako moje manželství.
Začátek slibný, ale nakonec omotaný kolem stromu.
Není vám nic?
No, to bych zas netvrdil.
Trochu za to můžeš ty. Nesmíš věřit všemu, co táta říká.
Děkuju. Díky moc.
I když je to jen zmrzlá voda,
dnes jsme zjistili, že je velký rozdíl
mezi sněhem a mořem.
Tak poslouchej.
Hlavní rozdíl je v tom, že na moři nejsou stromy.
Proto jsem se vyboural.
Dneska byl nádherný den
jednoty, soutěživosti i přátelství
mezi Brazílií a Argentinou.
Zakončeme ho tak, jak umíme nejlépe.
Vínem.
- Ano. - Skvělý.
Já dneska pít nebudu.
Ten vtip nepochopili, ale smějou se.
Tohle je výjimečné víno.
Hrozny se sklízí na tajném místě v Mendonze
a víno vyrábí vinařství, které dělá pouze 100 lahví ročně.
Zajímavé.
To je super.
Doliju si.
Teď zbývá už jen 99 lahví.
To nic.
- To je dobrý. - To nic.
To nic, to je dobrý!
To nic, to je dobrý.
Zkuste tohle druhé.
Nalívej.
Neupejpej se.
Lij, jenom lij.
V Brazílii musíš až po vrch.
První doušek je jako açaí. Takhle…
Tohle je vynikající argentinský Malbec.
Vyznačuje se silným a robustním tělem.
Jako dokonalá hedvábná rukavice.
Promiň, Héctore, nechci být neuctivý.
Je super, že jsi hrdý muž, asi jsi chodil na terapii,
sršíš dobrou náladou, sebevědomím.
Ale opravdu pořádný chlast je brazilská cachaça.
To je jako perda do hlavy a rána do zubů.
- Opatrně. - Co?
Jsem profík, nerozliju to.
Toto víno se také vyznačuje
sytě rudou, skoro fialovou barvou
s tóny temně modré.
Ukaž? Moje není modrý.
Tvoje je modrý?
V Brazílii máme jednu barvu a ta zahrnuje všechno, cos teď řekl.
Říká se jí vínová.
Vínová barva. Nic víc.
Ale hlavním rysem tohoto vína…
- Očividně je jich nekonečně. - …je jeho vůně.
Pepř.
Já pepř nechci.
Pražené mandle.
Máš v tom mandle? Já totiž ne.
On kloktá, zlato.
Tak já… Dobře.
To je ale hnus. On plive.
Jsou tam také znatelné třešňové tóny.
- To nedává smysl. - Divoké ostružiny.
Ostružiny a třešně. Já to fakt necítím. Nevím o…
Já tam cítím…
- Hrozny. - Třešně.
- Na zdraví. - Na zdraví.
Na zdraví.
- Na zdraví. - Ahoj.
Hele, kdo přišel! Ničitelka vztahů!
- Co? - To je po našem „kráska“.
Á, děkuju.
Na vás společně je tak pěkný pohled.
Bavíte se?
Jo, bavili jsme se.
Héctore, já vyrážím.
- Potřebujete ještě něco? - Ne.
Dej si s námi víno.
- To je skvělý nápad. Sedni si. - Sednu.
- Děkuju. - Není zač.
Hej, mladej.
Carol, uhodneš, co to je za víno?
No, zkusím to.
Carrera, Malbec, 2011.
Úžasné.
- Bomba. - Bravo.
Děkuju.
K vínu jsem se dostala, když jsem byla s Miguelem.
Tehdy jsme s Normou a Héctorem hodně cestovali.
- Když jsme spolu chodili. - Já chápu.
Ano. Tehdy jsem začala jako someliérka.
To je působivý.
Něco ti řeknu, Carol.
Víš, že jsem taky someliér?
Ty jsi someliér?
Ale jen na cachaçu.
Už podle vůně té pálenky poznám, jakou kocovinu
bude ta persóna druhý den mít.
Ale jsem someliér i dalšího.
Poznám, když tu něco smrdí.
No tak dobře.
Už musím jít.
- Děkuju. - Ahoj.
Díky, gracias.
- Díky, ahoj. - Haló, sedni si.
U ní nemáš šanci.
Tcháne, jsi odborník ještě na něco dalšího?
Co stolní fotbal? U nás to je metegol.
Kalčo?
Na tom obrazu jsi ty, Héctore?
Ne. To je můj pradědeček.
- První Martín. - Zločinec.
Ten obraz je prý hodně cenný,
protože malíř byl kubista a patřil do Picassova okruhu.
- Páni. - Teda!
Ale ani za nic bych ho neprodal.
- Kdo by to koupil. - Jiný jeho obraz nemám.
Samozřejmě, tehdy ještě nebyly foťáky.
Kde je Miguel?
Nejspíš na toaletě.
Teď ho dostanu…
Aby si zahrál stolní fotbal. Potřebujeme víc hráčů.
- Jdu pro něj. - Otávio.
Líbí se ti to?
Ano, moc se mi líbí.
Prosím tě, Migueli.
- To ještě nic není. - Teď?
- Pomůžeš mi teda? - Jasně.
Do prčic!
Co to sakra je?
Zrovna jsem tě hledal. To je ale náhoda.
- Hledal… - Dobrý.
Hledal jsem tě, abys šel hrát…
Kalčo?
- Kalčo. Dáme si kalčo. - Kalčo.
- Metegol, tamto. - Jasně.
- Tak pojď. - Jdeme hrát.
Utkání Argentiny proti Brazílii začíná.
Héctore.
Maradona bere míč. Maradona má míč.
Přihrává Caniggiovi.
- Gól! - Gól!
Nezvedej brankáře. To bylo přes celé hřiště.
Jako na MS 1990 v Itálii!
- Brazílie… - Ne, hrajeme.
Míček.
- Teď ne. Hrajeme. - Dáme gól.
Kaká má míč.
Kopne, přihraje Adrianu Imperadorovi.
Je 48. minuta druhého poločasu a hele, Imperador střílí!
- Gól! - Gól!
Brazílie!
- Brazílie! - Imperador!
Ve 48. minutě druhého poločasu Brazílie vyhrála Copa América 2004!
Ale co Copa América 2021 na stadionu Maracanã?
To jsi nezmínil.
Kolik mistrovství světa vyhrála Argentina?
- Asi jen tři. - A Brazílie… Hej!
Poslední?
Tak jo, hrajeme.
Hrajeme.
Pojďme hrát. Hodně mluvíte, málo hrajete.
Takže, hra.
Pojď, pojď.
Přihraj.
Tak pojď. Zkus to!
Zkus to!
Hraj pořádně.
- Hele, gól! - Hele.
- Gól! - Gól!
Brazílie!
- Pětinásobný šampion! - Pětinásobný!
Spíš?
Miláčku.
Hele, vidělas Miguela s tou holkou,
Carol,
jak se spolu smějou a bůhvíco ještě?
Kdysi spolu chodili.
Já vím, jak ti Argentinci hrajou.
Jak hrajou.
Otávio.
Ty žárlíš, viď?
Tři roky jsi ji neviděl,
možná se už nikdy neuvidíte.
Upřímně si myslím, že Miguel pro ni není ten pravý.
Existuje ten pravý vůbec někde?
Někde ve vesmíru určitě musí být milý chlap
pro mou dceru, která si zaslouží to nejlepší.
A snad to není Argentinec.
Nech toho. Jdeme spát.
- Ty jdeš spát? - Ano.
- Měl jsem chuť… - Musíme brzo vstávat.
Čeká nás krásný výlet a slavnostní večeře.
- A dějepis. - Ne, slib mi něco.
Prosím, nic zítra nezkaz.
Užijeme si rodinný výlet.
Slibuju.
Víš, co zítra určitě uvidíme?
- Co? - Sníh.
Vidíš to, lásko?
Přiznávám, že jsem se mýlil.
Je tu krásně.
- Ten výšlap za to stál. - Tak hele.
Uznal jsem, že se mýlím.
Tohle už přeháníš.
PŮJČOVNA SÁNĚK
Migueli, neudělej nic šílenýho. Tenhle výlet je děs.
Tohle nemůže dopadnout špatně.
Jsou to sáňky.
Miluju argentinský optimismus. Vždycky čekáš to nej.
Ne, vy jste optimisté. Váš rok začíná až po karnevalu.
Tak to má být.
Můj syn má pravdu.
Sáňkování je úžasné.
Já to říkal.
A naprosto bezpečné.
Ano, ani gaučovému povaleči nehrozí žádné nebezpečí.
Je to jako prkno.
Upozorňuju, že tentokrát jsem nezačal.
Já tomu plešounovi ukážu, kdo je tu povaleč.
Promiň, ale koukáš se na sportovce.
Zmíním jen čísla. 1979, ulice Dendê.
Já, Křivonohý Tom, Marcinha. Měl jsem tam starý skejt.
Byl jsem nezastavitelný.
Dostanu tě.
Jeď, zlato!
Tohle je rychlejší než skejt!
Zase prohraješ?
Promiň, Otário.
- Ztrácím trpělivost! - A taky dceru.
Mou dceru ne.
Já tomu Argentinci ukážu.
Ty mě provokuješ.
- Tumáš! - Au!
Vy dva, přestaňte s tím.
Neprovokuj mě.
Co se děje?
Nechte toho!
- Otário! - Plešoune!
Může za to Argentinec.
Může za to Brazilec.
- Je to tvoje vina. - Moje?
Moje?
Ano, tvoje!
Vím, že bez nich by to bylo jednodušší,
ale třeba si při pádu ublížili.
Ano. Bojím se, že narazí na nějaké divoké zvíře.
No ale zvířata by se měla bát jich.
To je snad vtip! Něco ti řeknu.
Kvůli tobě jsme uvízli v nějakým debilním domácím videu.
Je to tvoje… Je to tvoje vina.
Ano, žárlíš, že tvoje dcera
má radši mě než tebe.
- To jsi přehnal. - Ne.
To jsi přehnal. Ty seš komediant.
Cože? Jen si házej.
Nech toho!
Jestli se odsud máme dostat, musíme spolupracovat.
Šašku.
Teď není čas na ego.
Aha! Ego? Chceš mluvit o egu?
- Víš, co je ego? - Cože?
Ego je maličký Argentinec v našem nitru.
A víš, proč když zemře Brazilec,
musí se pohřbít v opravdu hlubokém hrobě?
Nevím.
Protože někde hluboko uvnitř jsou i Brazilci hodní lidi.
Dobrý vtip.
Ten jsem neznal.
S tebou je zábava.
To je snad jasný.
Jsem zábavný, jsem Brazilec.
Jsme zábavnější než Argentinci.
Něco mě napadlo.
My dva si jsme víc podobní, než si myslíme.
Jo.
Otário.
Budeš mi furt tak říkat?
Co to bylo?
Puma.
- Ježiši! Rychle pryč. - Prokrista.
Héctore.
Chci s tebou probrat něco delikátního.
A jelikož umřeme, tak to řeknu.
Víš, že Miguel má něco s Carol, že?
Ten večer, jak jsme pili víno, jsem slyšel takový divný rozhovor.
Moje dcera je na trápení moc mladá.
No, Miguel a Carol do sebe v minulosti byli velmi zamilovaní.
Takže souhlasíš se mnou? Pokud se něco děje,
musíme jednat.
No jako neměli bychom, ale…
Nevím, jestli s tím sňatkem souhlasím.
Vlastně…
já taky ne.
Musíme přežít, abychom zachránili naše děti.
- Zničíme tu pumu. - Zničíme ji.
- Zničíme! - Zničíme!
Klid. Uklidněte se.
V okolí je vražedná puma. Žere lidi. Hrůza. Nebezpečí!
Nebojte, žádná puma to není.
Bylo to kotě. Jmenuje se Félix.
Kočka?
- Ne! - Ne.
Tehdy jsme uslyšeli tu pumu.
Strašný řev.
A nebyla to čistokrevná puma.
Byl to kříženec pumy, jaguára,
leoparda…
Ale ta bestie se nechtěla rvát.
Ten samec chtěl bránit…
Tohle je krása.
Okamžik.
- Snažil se bránit mláďata. - Svoje mláďata.
To bylo…
Sakra, dostalo mě to. Krokodýlí slzy…
Snažil se bránit mláďata. Dobrý pumí táta.
Táta, který miluje,
může dělat chyby.
- Ale vždycky… - Vždycky…
- …pro dobro mláďat. - Dobro mláďat.
Ano.
- Přežili jsme. - Ano.
Je skvělé, že tohle dobrodružství tchány tak spřátelilo,
ale soustřeďme se na hlavní postavy, Mari a Miguela.
Je to skvělá historka.
Pojďme se na pokoje připravit,
protože dnešní večer bude zřejmě opravdu výjimečný.
Když jsem nic neměla, já toužila jsem.
Když jsem cítila jen prázdno, čekala jsem.
Když mi byla zima, já třásla se.
Když jsem byla statečná, já volala jsem.
Když přišel dopis, já ho otevřel.
Když hrál Prince, já tančil jsem.
Když pohled zajiskřil, já pochopil jsem.
Když mi narostla křídla, vzlétl jsem.
Když jsi zavolal, přišla jsem.
Když mi to došlo, už byla tu jsem.
Když jsem tě našla, já sama ztratila se.
Když jsem tě uviděl, zamiloval jsem se.
Lásko, jsem tak ráda, že se tátové konečně spřátelili.
Nečekala jsem to, ale klaplo to.
Já říkal, že to bude fajn.
Jo, říkals.
Musíš svého tátu přijmout takového, jaký je.
Je to úžasný táta,
ale je prostě trochu praštěný.
Ale já jsem šťastná.
Já taky.
TÁTA HLEDAJÍ HUDEBNÍKY V…
Zlato?
Právě jsem zjistil, že symfonický orchestr Bariloche
dělá konkurz na nové hudebníky.
Tohle jsme přece už řešili. Vracíme se do Evropy.
Ano, ale…
Žádné ale.
Nesoustřeďme se na budoucnost, ale na současnost.
Na oslavu s našimi rodinami.
Užívejme si, že se tátové nehádají a stojí za námi.
- Ano? - Dobře.
Pojď.
Joano?
Vím, že nás čeká oslava,
ale může to být ošemetný.
O čem to mluvíš?
Héctorovi taky připadá divné, jak si jsou Miguel a Carol blízcí.
Taky je podezřívavý. Jsme dva podezřívaví tchánové.
Mně bylo jasné, že vy dva dohromady, to bude průšvih.
- Spolčení arogantních otců. - Vůbec ne.
Bojuju za štěstí své dcery.
Lásko…
Miláčku, Felipinho je ta nejlepší věc v mém životě,
ale byla jsem mladá.
Jeho táta utekl, můj mi nepomáhal.
Každý rodič brzo zjistí,
že je jako pastýř, co hlídá ovce.
U té metafory jsem se ztratil.
- Otávio. - Kecám.
Vážně.
Musíš prostě přijmout, že všechno je v pořádku.
No právě.
V pořádku to podle mě není.
Otávio, myslím to vážně. Poslouchej mě.
Zakazuju ti tu oslavu zkazit.
Zakazuju ti říkat Mari cokoli nepříjemného,
dokud ta večeře neskončí, jasný?
I kdybys měl pravdu,
je to její volba.
Rozumím.
Slibuju.
Dobře.
To je dobře.
- Miláčku? - Ano?
Musím pryč, hned se vrátím.
Dobře.
- Tati? - Ahoj.
- Co se stalo? - No…
- Tati?
Fakt, co se stalo?
Musím…
s tebou o něčem mluvit.
O čem?
Ty…
Jsi hezká jako tvoje máma.
Ne, tati. Ona byla hezčí.
- Nesmysl. Ty… - Byla hezčí.
- Jsi krásná, holčičko. - Děkuju.
Poslyš.
- Ano? - Mám tě ráda.
Já tebe taky, a moc.
- Můžu jít? - No jasně. Běž.
- Ale… - Ahoj.
Ahoj.
Tady mi táta řekl, že hotel
bude můj.
I já ti tohle chtěl říct.
A tys mi řekl, že chceš být umělec.
Byl to krásný den.
Bál jsem se, že moje rozhodnutí nevezmeš.
A já ho vzal.
Přemýšlel jsem.
Já lásku chápu.
Doopravdy.
Ale není to snadné,
zvlášť pro tak mladý pár.
A žít v Evropě, tak daleko.
Bez podpory, jako umělci.
Něco mě napadlo.
Máme tady v Bariloche rodinný byt. Je tvůj.
Jsem patronem symfonického orchestru Bariloche.
Jsem dobrý přítel ředitele.
Mám vliv, můžu tam Marianě domluvit místo.
Co ty na to?
To by šlo.
Jasně, že by to šlo.
Můžete pokračovat v uměleckém životě.
Ten byt je naprosto bez nákladů,
bez nájmu.
Takhle stále můžeš být umělec.
Ale blíž k nám.
Děkuju.
Carol?
Nejsi po jídle, Otávio?
Kosti se musí obrat.
Nech ho, dneska sekal latinu. Zaslouží si to.
Tcháne!
Konečně chápu, proč lidi milujou argentinské jídlo.
- Já to říkala. - Co že to jíme?
Patagonské jehněčí.
Patagonské je… Díky, hochu.
Tohle patagonské jehněčí je pata-mňama-gonské. Famózní.
- Jsem rád, že ti tak chutná. - Potěšení je na mé straně.
Tcháne!
Jsme přátelé.
Prý že someliér cachaçy.
Co říkáš na to víno?
Á! Odkoukal jsem to.
Nech to na mně. Nejdřív zakroužíme.
Teď čichneme.
Divoké ostružiny.
- Bravo! - Bravo.
CAROL JSEM TADY
Brazilský tchán už je argentinský someliér.
Musím si odskočit.
Hned přijdu.
- Hned jsem zpátky. - Jo.
Dobrota.
Třísloviny v tom víně jsou tak účinné,
že už mnou všechny protekly
a musím si odskočit.
Hned přijdu.
Otávio, kam jdeš?
Vždyť víš.
Něco jsi slíbil, vážně.
Promiňte, situace je vážná.
- Mně to nejde. - Prostě kruž, Joano.
Pomalu, tak.
Vážení!
Haló.
Musím vám něco říct. Vím, že slavíme,
ale musím vám všem říct něco vážného.
Vedl sis moc dobře. Vážně s tím chceš začít?
Něco vám řeknu. Vím, že jsem se už ztrapnil.
Podle tebe jsem nejhorší táta na světě.
Ale dnes uvidíš, že jsem nejlepší.
Teda, až to řeknu, možná budu působit ještě hůř.
Ale pak budu top.
Protože, právě jak jsem tušil,
situace je mnohem horší.
Je to pravda. A musíš to vědět.
Jsem trochu ztracená.
Miguel má poměr s Carol!
Cože?
Klid. To jenom žárlivý táta je paranoidní.
U té večeře s vínem jsem si něčeho všiml.
Pak jsem si zas něčeho všiml.
Ale dneska jsem si to potvrdil.
Co sis potvrdil?
Miguel si to s Carol rozdával na záchodě.
No přesně.
Připijeme si?
- Přišels odtamtud? - Co se stalo?
Co jsi…
Táta říkal, že jsi s Carol.
Byl jsem.
To je pravda.
Zlato, strašně mě to mrzí,
ale oni tam…
Vážně to na tom záchodě dělali.
- Ne. - Šílený.
Stěny se otřásaly. Počkej…
- Omlouvám se. - To bude zajímavý.
Co nám uniklo?
Tys byl na záchodě s Carol?
To nebyl Miguel?
- Miguel? - Miguel?
Nebyl?
- Já a Miguel? - Ano.
Proč to říkáš, Otávio? Ne!
My jsme totálně ex.
Nic jiného mezi námi není.
- Nic. - Mám kliku.
Ale během té ochutnávky jsem tě s Carol viděl.
Říkal jsi,
že jsi celý zadržený.
To není to slovo, co myslíš.
Myslím, že mi ta španělština moc nejde.
Celý ten zmatek způsobilo…
Něco jsem s Carol tajně naplánoval, překvapení.
Co je to, Migueli?
- Migueli, to jsou stradivárky? - Ano.
Já se jich ani nedotknu.
To je přehnaný.
Je to přehnané, že, tati?
Omlouvám se, holčičko.
Měl to být krásný večer.
Ale vždyť je, ne? Podívej.
Kvůli tobě je to chaos.
Je to směšné.
Klid, Mari.
Co bylo, to bylo.
Tvůj táta za to nemůže.
Migueli, tohle on dělá pořád.
Udělal prostě to, co vždycky.
Nikdy nedokáže dodržet slib.
Nevím, proč to s tebou ještě zkouším.
Prázdné sliby, měla jsem to vědět.
Klid, Mari. Zapomeňme na to.
Nemáš z toho snad radost?
Je toho na mě moc.
Měl jsem i další překvapení.
Domluvíme ti místo v symfonickém orchestru Bariloche.
Cože?
Táta nám nabídl byt, můžeme tam žít zadarmo.
Bude to náš život, lásko.
Velmi nám to pomůže.
Migueli, nevěřím vlastním uším.
Mari, jak to myslíš?
Budeme mít bydlení, práci.
Je to víc, než jsme měli v Evropě.
Ještě že myslíš na všechno.
Je hezké, že ti to táta naplánoval,
ale myslels i na mě?
Vždycky jsi říkala, že tohle chceš.
Tak se ti to snažím dát.
Ne, rozhodnutí bez diskuze
opravdu není to, co chci.
O hudbě jsem snila celý život.
Táta mě nikdy nepodporoval, chtěl mě odradit,
ale neuspěl.
Odjela jsem do Evropy a poznala tebe
a ani v tom mě nepodpořil.
Já tě od začátku schvaloval.
Ne, Héctore. Ne! Vy dva tátové jste stejní.
Jste dva sobci, co lpí na svých dětech.
V Riu de Janeiru nebo Bariloche, jste stejní.
Ale nejhorší je, Migueli,
že dovolíš, aby ti tátovy peníze určily budoucnost.
My si určujeme naši budoucnost, lásko.
Vážně? Určitě?
Fakt, Migueli?
Protože ty jsi se mnou to rozhodnutí neprobral.
Chtěl jsem tě překvapit.
Měli jsme se rozhodnout spolu.
- Tak já to balím. - Mari.
Mari… děvče…
Migueli,
nerespektoval jsi svou nastávající ani její přání.
Ano, máš pravdu, mami.
Všechno jsme plánovali spolu.
Ale táta se mi tou představou pohodlného života dostal do hlavy.
Chtěl mě mít nablízku.
Ale ona to v sobě zpracuje.
Ví, kdo doopravdy jsem.
Tak buď tím mužem doopravdy.
Co tady ještě děláš? Běž za ní.
Běž, synku. Běž!
Běž.
Spokojený, Otávio?
Můžu říct totéž, Héctore.
Bojoval jsem za našeho syna.
Styď se.
A já bojoval za štěstí mé dcery.
Tcháne, musíme něco udělat.
Jdeme za nimi.
- Promiň. - To já se omlouvám.
- Ne, můj drahý. - Hele.
Jdeme.
Pojď, Otávio.
- Pojď, Felipe. - Jdeme.
Sakra.
Všichni do auta!
Jedeme do hotelu!
Rychle.
Jedeme.
Tak dělej!
Bože, chci svou dceru…
Pane Okamžiku, povězte mi.
- Byla tu má dcera Mariana? - Ano.
Slečna tu byla, ale šupem odjela.
- Co je Šup za chlapa? - To znamená „rychle“.
- Sakra, zas jiný slovo? - Jo.
Miláčku, napadlo tě to, co mě?
Tak jedeme.
Kam jedeme?
Jedeme na letiště. Tak šupem, šupem!
- Běžte. - Rychle!
ODLETY
Věděl jsem, že přijdeš.
Ty jsi ta, koho znám nejlépe.
Zasloužím si, abys nasedla do letadla
a nechala mě v Bariloche.
Ale taky jsi ta, kdo mě zná nejlíp.
A taky víš, že ten kluk,
který porušil náš plán, nebyl Miguel, kterého miluješ.
Už nevím, kdo jsi, Migueli.
Zpanikařil jsem, Mari.
Zachoval jsem se jako dřív,
než jsem tě poznal.
Ale já chci být Miguel, kterého miluješ.
Ten, koho sis chtěla vzít.
Hele.
Myslíš, že ti odpustím,
když mi dáš housle?
Ne. Vím, že ty se nedáš koupit.
Ale otevři to, prosím.
Co to je, Migueli?
Ty housle byly dar, který jsem ti chtěl dát.
Ale teď už chápu, že to hlavní je pouzdro.
Prázdné.
Místo, kam se vejde vše, co společně vybudujeme.
Abychom si vytvořili společný život,
bok po boku.
„Buk po buku.“
Migueli, to je nejhorší omluva, co jsem kdy slyšela.
A to pouzdro je navíc malé. Jak se tam náš život vleze?
Ne, jasně, že nevleze.
Protože není možné najít pouzdro
dost velké na to, co všechno společně prožijeme.
Odpustíš mi?
Ano.
Miluju tě.
Taky tě miluju. Moc, hlupáčku.
- Hlupáčku? - Ano.
Tak zaparkuj.
Utíkej, Felipinho! Zastav je.
Udělej scénu nebo tak. Běžte.
Nezastavujte. Utíkejte.
Někde tady musí být!
Poslední výzva k letu 2012 do Ria de Janeira.
Hele, tady!
Rychle.
- Rychle! - Tady!
Pojďte!
Ne, je mi líto, ale tak to není…
- Dobrý den! Héctore… - Dobrý den, těší mě…
- Sem nesmíte. - Možná mě znáte, Héctor Martín.
Héctore! Těší mě.
Pozor!
Vážení cestující!
Na letišti je asi bomba!
Pozor! Utečte!
Ne, nesmí utéct. Musí zůstat.
Aha! Zůstaňte na místě.
Zůstaňte na místě. Nehýbejte se.
- Zůstaňte. - To je táta?
Asi jo.
Vypadněte!
Díky!
Vážení cestující, oznamuji, že všechno je pod kontrolou.
Mari!
Než něco řekneš, chci ti něco říct.
Cestou do Bariloche
jsem si vzpomněl, že jsi chtěla jen,
abych byl táta.
A já to zvoral, holčičko.
Jsem nejhorší táta na světě.
Byla jsem sobecký, žárlivý, majetnický.
A zase jsem nedodržel žádný svůj slib.
Ale vím, proč jsem takový od doby, co tvá máma zemřela.
Víš proč, děvenko?
Chtěl jsem, aby bylo po mém, ne po tvém.
Bál jsem se.
Prostě jsem zbabělec.
Bál jsem se, že tě ztratím, a kvůli tomu jsem tě ztratil.
Jistě.
Ale ty, žena, kterou ses stala, jsi mě něco naučila.
Co to znamená milovat
a hlavně respektovat názory ostatních.
Omlouvám se ti.
Moc se omlouvám.
Promiň.
To nic.
Mám tě moc rád.
Chlapče, odpusť mi.
Myslel jsem jen na sebe a neposlouchal jsem tě.
Už to nikdy neudělám, slibuju.
Buďte spolu šťastní.
Otávio a já jsme byli nejhorší tcháni Jižní Ameriky.
To je pravda.
Promiň, Migueli, že jsem tě podezříval.
A že jsem ti v kalču dal tolik gólů.
Brazílie!
Haló, poslouchejte!
Teď, když jsou hrdličky zase spolu
a naši dinosauří tchánové
se poučili, že musí své děti podporovat,
Joana a já jsme dostaly nápad.
Máme návrh místa, kde se Miguel a Mari mohou vzít.
To místo Argentinci…
- Milujou! - Milujou.
BÚZIOS O ROK POZDĚJI
- Ne? - Tak hrajte, jinak…
Můžem.
Šest, sedm, osm, teď.
- Vypadá nádherně. - Krása.
Carol, přijímáš Felipeho za svého zákonného manžela?
- Ano. - Felipe?
Jasně že ano.
Nádhera!
Tati?
Holčičko. Ahoj, Migueli.
Slyšels už? Miguel bude v Berlínském symfonickém orchestru.
Jedno z nejslavnějších těles.
Gratuluju, synu. To musí být čest, asi jako mistrovství světa.
Za brazilský tým, samozřejmě.
Tati, tohle je pro tebe.
Co to je?
Letenka do Benátek.
Hraju „Čtyři roční období“ tam, kde se Vivaldi narodil a skládal.
A musíš přijít…
To hrávala tvoje máma.
Právě.
Samozřejmě přijedu.
Už jsou tady.
Ahoj.
Jelikož jsme tady všichni,
máme pro vás překvapení.
Já vím!
Konečně se vezmete?
Bude večírek?
Ne, mami. To není ono.
Já vím.
Mezi koncerty přijedete za námi do Brazílie.
Ne, tati, to taky není ono.
- Dovolená bude vždy v Argentině. - Taky ne.
Bude to ještě větší výzva. Jak pro tchány, tak pro tchyně.
- Bude vnouče! - Bude vnouče!
Panebože.
Gratuluju.
- Migueli. - Otávio!
Budeš skvělý táta.
- Skvělý táta. - Děkuju.
- Kde se mi vnouče narodí? - Kde se mi vnouče narodí?
No v Brazílii.
- Tady? Tady ne. - Ne! Argentina? Zapomeň.
Tady je skvělé podnebí.
Slunce, pláž, jód. Pro děti ideální.
Ne, moc slunce dítěti škodí.
Ne, tobě to škodí.
Podívej se na sebe. Když se opálíš, jsi jako kreveta.
Můj vnuk bude surfař po dědovi.
S opalovacím krémem se rodíme.