www.titlovi.com
Још од кад смо...
Ти си једина особа коју сам...
Извини, ово је чудно. Ја не причам овако.
У реду је.
Осећам се као да се распадам.
Мислим на тебе све време, Ники.
И када то не покушавам.
У свакој си песми коју слушам.
Једина си била фина према мени када сам се овде доселио.
У почетку, мислио сам да можда...
Скапирао сам ко си.
Звала си ме након бакине смрти.
Није ми било до приче, па смо само седели.
Говорим себи: „Немој јој рећи. Превише је добра.
Изгубићеш је."
Али можда треба да знаш...
да бих те изабрао пре свега.
То је прелепо. -Не, стани!
Јадно је. -Боже, знао сам!
Извини. -Мени се свидело.
Одвратно скроз.
Овај пут... -Не понављам, бураз.
У земљу ћу пропасти.
Престравио си ме. Ники би повратила.
Ти си ми рекао да отворим душу. Знаш ли колико сам се унео?
Потценио сам те. -Што јој не купиш нешто лепо?
Пробаћу. -Ништа јој не узимај.
Ники не воли клишее.
Цвеће или неке слаткише које воли?
У реду је. Хвала.
Шта је? -Хвала.
Хоћете да одем? -Ако желиш.
Извини што сам те исцимао са овим. -Ма нека.
Било је забавно. -Само се... -Добар си ти.
Каква бламажа, човече.
Можемо да одемо?
Хвала богу што сам то урадио. Било је ужасно.
Хвала ти за то.
Јеси ли икада флертовао са Ники?
Био романтичан.
Романтичан? -Ложио је.
Био шаљиво безобразан. -Шаљиво безобразан?
Да, шаљиво безобразан. Назови је Опичена Ники.
Опичена Ники? Знаш да је то вређа.
„Сећаш се када смо те сви прозивали?
Звали смо те Опичена Ники." Биће као: „О, Боже.
То је давно било. Немој, Бере, молим те."
И шта, то ће је као оборити с ногу?
Само реци да би желео на пиће с њом.
Идемо на пиће. Али увек зове и тебе.
Управо. -Замолио сам вас да бар једном прескочите квиз.
Не смеш да је питаш на квизу. Нећу ти дозволити.
То је право време да је питам. -Волим квиз.
То је све што имам. Сваке среде се будим тврдом китом због квиза.
Прави смо дебили.
Не можеш нашу недељну блеју да претвориш
у твоју седмогодишњу просидбу, Бере.
Када онда да је питам?
Другом приликом. Све што имаш је време.
Ако ти она толико значи...
а знам да ти значи, чекај.
Учини то у прави час.
Добро.
Чекаћу прави час. -Изговори заједно са мном.
Све што имаш је време.
О, не!
Сенди?
Не, не...
Не, не!
Срање.
Како си их дохватила?
Зашто?
О П С Е С И Ј А
Превод: Адмир Дестани (Дартањан)
ДОЛАЗНИ ПОЗИВ НИКИ
Хеј. -Имао си среће.
Данас је била лудница.
Требао ми је слободан дан. -Наравно.
Напорно радиш.
Знаш да је тако. -Када долазиш вечерас?
Хоћу да раније заузмем место.
Не верујем да ћу стићи вечерас.
Не, Бере. Хтела сам да те видим.
Треба нам твоја памет. Морамо да покидамо вечерас.
Па, овај...
Нећу моћи вечерас. Морам нешто да завршим.
Хтела сам нешто да ти кажем.
Шта? -Да ти сада кажем?
Да. Шта?
Најавила сам отказ.
Стварно?
Откуд то?
Не знам.
Понестаје нам времена, Бере...
можда је боље да то што завршаваш одложиш.
У праву си. Вечерас је та ноћ. -Срање! Јеботе!
Добро си?
Кристална огрлица ми је пала у шахту.
Пакао. Криво ми је.
Зашто би то уопште рекла?
Затварамо ускоро, реци ако ти нешто треба.
Хвала. -Да, знам.
Рајан то исто каже, нисам једина.
Знам. -Извините, треба ми помоћ.
Имате кристалне огрлице? -Да, показаћу ти.
На то сам малопре мислила.
У фазону, шта то лупеташ?
О Боже, право лудило! -Молим? -Не.
Сачекај мало. Ово је све што имамо.
Сваки камен имају своју јединствену енергију.
Аметист је за смиреност и јасноћу,
розе кварц привлачи љубав и таква срања.
Који је за...
позитивну енергију и добре вибрације?
Вероватно цитрин.
У суштини је сунце у камену.
Добро. Хвала.
Јави ако ти још нешто затреба.
Сунце у камену.
Ники би то мрзела.
Не, то ти кажем.
И после је довела Рајана с њом.
Зна да не подносим лика.
Иде ми на курац.
ВРБА ИСПУЊАВА ЖЕЉУ
ЗАЖЕЛИ ЖЕЉУ И ПРЕПОЛОВИ ГРАНЧИЦУ
Нећеш кристал? -Ово ми се свиђа.
Прилично су популарни откад су у продаји.
Свако би да испуни жељу.
Није за мене.
Само немој после да се жалиш.
Жале се људи? -Неки их не отварају,
јер их сакупљају, али они који их отворе
дођу и жале се.
Јер је превара или? -Нисмо преваранти.
Нисам то ни мислио, али ме занима зашто се жале.
Бесни су јер не функционише? -Да, како год.
Или функционише и упропасти им животе.
Или умру или пожеле да су мртви.
Добра си. -Напиши рецензију.
То је седам...
Јеси ли икада била у Гитара Центру?
Нису све наштимоване.
Проблем су клинци који дођу и чачкају гитаре.
Даме, молим вас.
Не очекују да све увек буду наштимоване.
Немој да радиш на књизи на послу, имаш других занимација.
Не радим никада на књизи кад имам муштерије.
Ја сам та која мора да оде кући и слуша ћалета како се жали на моје друштво.
Само те молим да се претвараш да радиш. -Шта?
Лако је теби кад уписујеш школу тетовирања.
То је уметничка школа, и нисам још примљена.
Мислио сам да си упала на Лутер. -Нисам, то ми је жеља.
Извини, нисам хтела... -Шанса још постоји. -Извини.
Нећу да створиш себи проблем.
Знам, мацо. Волим те. -И ја тебе.
Шта то вас двојица радите?
Ијан се спрда са мном.
Бацим поглед а њих двојица...
Прекините. -Фокусирајте се. Ово ми много значи.
Идем по шотове. -Добра идеја, Ники. -Идем с тобом.
Шта се глупирате?
Четири шота са текилом.
Још нешто? -Ја ћу пиња коладу.
Пиња коладу? -Не исмевај ми пиће.
Шта је? -Волим кад је мушко у додиру са својом женском страном.
Шта је ту женствено? Не волим укус алкохола.
Узећемо ти сокић, бебо.
Шта си данас радио? -Доста тога.
Завршио сам доста битних ствари. -Рецимо? -Чистио сам.
Платио порезе. -Гледао си ТВ цео дан.
Да, то сам радио. -Бере.
Мислио сам да... -Плаћате картицом?
Да. -Ја ћу.
Да, може. Али... Мислим се...
Рекао сам да ћу ја. -Мораш бити бржи.
Хвала. -Нема на чему.
Углавном, био сам до... -Отворен или затворен?
Отворен.
Хтео сам да кажем... Рече да си изгубила огрлицу...
Људи, Сара ми каже да јој ћале држи пиштољ у сефу на послу.
Озбиљан си? -Мртав озбиљан.
Требало је то да спомене. -Не ако је закључан.
Боже, извини, хтео си нешто да кажеш.
Да, шта си хтео да кажеш?
Хтео сам да... Овај... Рећи ћу ти касније.
Нисам знала да је сада зезање за шанком.
То, бре!
Чему наздрављамо. -За Сенди.
Хвала вам што сте дошли. Време је за квиз.
Хајде да разбијемо ове будале.
Тако је! -Гледам у тебе.
Зашто за Сенди?
Угинула је.
Молим? -Сенди је угинула.
Шта, бре? -Да.
Почињемо са квизом. -Стварно?
Овај анимирани филм садржи плавог духа који испуњава жеље.
Баш ми је жао, Бере. -Све је океј.
Како се зове овај филм?
Тише мало, момци.
Хајде, дебили. Идемо у Гридо.
Не, молим те. Хоћу кући.
Одбијаш караоке?
Одбијам очајне певаче и лепљиве столове.
Иде ми се кући да спавам.
Ко ће онда да ђуска док изводим „Слим Шејди"?
Можемо у дуету, Ијане.
Ма, зајеби. -Средњошколски мјузикл? Сара ће певати. Дај ми Г.
Који је сад то курац?
Не, Сара везе нема. -Зачепи. -Можете да ме одвезете кући?
Само ми је кревет пред очима. Дан је био дугачак.
Не иде ми се у следећи бар са вама. -Моја кола иду у Гридо.
Можемо да је одбацимо. -Ја ћу те одвести.
Какав си пајсер. -Хвала.
Идеш с нама, Бере. -Јок. Мртав сам. -Јеби се.
Има неко готовину? -Имам двадесет.
Прави си анђео. Вратићу ти!
Слободно задржи. -До јаја, снабдела си лика хероином.
Ти знаш уличну цену.
Бере, спреман си?
Лаку ноћ, људи. -Поздрав.
Вози опрезно.
Одвези рибу кући. -Немој то да говориш.
Видимо се касније, Бере. -Палимо одавде.
Јебеш ове смараче. Идемо да се урољамо!
Да, Бере, јеби се.
Жао ми је због мачке, Бероне. -У реду је.
Мислим, није, али...
Још ме није стигло.
Знаш да ме увек можеш звати кад те стигне. -Знам.
Биће чудно да те не виђам сваки дан.
Нисам срећна тамо.
То је само посао, Ники.
Желим да се бавим писањем.
И бавиш се. -Треба ми велика животна промена.
Не осећам љубав, а желим да је осетим
ако ћу да унесем живот у причу.
Љубав? Значи, романтична је.
Није романтична. Љубавна је прича.
Зар није то исто?
Знаш, једини си с ким могу да причам о овоме.
Такође.
Поготово на послу.
Ниси зид.
Да не заборавим.
Купио сам ти нешто.
Шта? -Видећеш.
Фуј, не. Зашто сам се унервозила?
Не знам. То је чудна реакција.
Него, Сара се читав дан распитивала за тебе.
Шта кажеш на то?
Питаш ме да ли гајим осећања према Сари?
Питам те шта мислиш о њој.
Ако је твоје мишљење да ти се она свиђа,
онда гајиш осећања према њој.
Волим је као другарицу.
Боже. Тако сам и мислила. Тако је провидна.
Јесте.
Када се мени неко свиди, то нико не зна.
Лаку ноћ.
Ники, стани.
Шта је? -Хтео сам да те питам...
Побеже ми мисао.
Лаку ноћ. -Чек!
Сећаш се када сам на часу г. Ланда заборавио усник?
Био је баш надрндан, рекла си ми да имаш резервни.
Дала си ми свој, али...
Бере, Ландо ме је готивио. Био си на танком леду.
Лаку ноћ.
Лаку ноћ, Опичена Ники.
Ало, не зови ме тако. -Знам, шалио сам се.
Знаш да то не волим. -Знам. Извини.
Свиђам ти се?
Молим?
Ако ти се свиђам, сада је прави час да кажеш.
Ја...
Мислим да смо добри другари.
Добро.
Важи. Лаку ноћ.
Јеботе. Зашто?
Који ми је курац?
„Врба испуњава жељу.
Одушевите своје пријатеље. Имате само једну жељу."
Желим да ме Ники Фриман воли више него икога на свету.
Који курац?
Срање.
Хеј, тражим најбољу руту.
Рекао си да си ми купио нешто?
Јесам.
Код куће ми је. -Добро.
Могу да ти донесем сутра на посао.
Важи.
Добро. Лаку ноћ. -Хоћеш да уђеш унутра?
Тек што сам остала без мачке.
Остала си без мачке?
Стани.
Хоћу рећи, ти си остао без мачке.
Жао ми је.
Страшно ми је жао због твог губитка.
Да ли... Јеси за...
Хоћеш да уђеш унутра или?
Ники, јеси ли добро? -Јеси ли ти добро?
Јесам ли добро због мачке?
Да. -Добро сам.
Зашто не уђеш, можемо да циркамо и причамо о мачки.
Да. Извини. Да.
Збуњен сам.
Мислим да си пијана. -Нисам.
Чек, који курац?!
Ники, шта ти је? Добро си?
Чудно се понашам. Ово је језиво.
Који ти је?
Не, не!
Шта то рад...? -Дођи.
Дођи. Хајде. -Шта ти је?
У ствари, не.
Шта то радиш?
Знам шта покушаваш.
Ники, не. Зашто улазиш у моја кола?
Идемо код тебе. -Плашиш ме, озбиљно.
О, Боже... Не.
Никада те овакву нисам видео. Шта те је спопало?
Мора да сам... жестоко сјебана.
Знам, и зато мислим да треба да идеш кући.
Наставићемо сутра.
Не могу.
Не знам да ли тренутно могу да будем сама.
Што? -Тата ми умире.
Ники, не.
Жао ми је. -Само што сам крочила
у кућу и нисам могла.
Можемо ли да кренемо, молим те?
Где би да идеш?
Вао. -Да.
Ту смо.
Већа је од претходне.
Била је бакина. Наследио сам је.
Боже.
Мирише као ти.
Како то мислиш? Заудара?
Не, само као ти.
Лепо је.
Свиђа ми се.
Реци ако ти нешто затреба, оно, вода или пешкири,
или, не знам, нешто за смирење.
Извини што сам сва чудна. -Не треба да се извињаваш.
Само...
узми простора и времена колико ти треба, важи?
Лаку ноћ.
Стани.
Да? -Можеш да спаваш са мном?
Молим те?
Размишљаћу превише и буљити у плафон.
Кад те молим? -Да.
Добро си?
С обзиром на околности, јесам.
Боже, требало ми је ово.
Стварно? -Да.
Зашто?
Душа ме боли због твоје мачке.
Мислим да си ме прешишала.
Стани.
Који курац? Који курац, бре?!
Шта? -Извини. -Ти си мене пољубила.
Знам, учинило ми се нешто. -Шта то би? -Не знам.
Извини, извини. -Не, пусти то.
Ники, који ти је курац? -Не знам. Можемо да спавамо?
Извини. -Не мораш да се извињаваш само...
Осећао сам се као да сам урадио нешто што не желиш. -Ма јок.
Извини, него... Учинило ми се да сам видела нешто.
Усрао сам се од страха. -Био је то напад панике. -Шта?
Напад панике.
Озбиљно? -Да.
Тако сам изгубљена.
У реду је.
ДА ЛИ ВРБА ИСПУЊАВА ЖЕЉУ СТВАРНО РАДИ?
НЕ! 100% НЕ РАДИ!
ДА! КУНЕМ СЕ ДА РАДИ!
НЕ, ТО ЈЕ СПРДЊА.
Шта си радио?
Ишао сам у купатило.
Лези са мном.
Не знам, Ники. -Молим те.
Не, требало је да ти се свиди.
Ники, ти... -То је споменик.
Не, болесно је.
Па сад, не знам да ли је болесно, Бере.
Јесте, веруј ми.
Да ли је то добро? -Зашто би било добро?
Ники, покажи ми појачивач који не ради,
јер нећу да нека Карен крене да...
Не говори „Карен", Картере. -Што? Зар то нису оне ударене?
Не смеш то да кажеш. -Што? -Има људи.
Идемо.
Крећи, крећи. -Добро.
Шта се десило синоћ, јеботе?
Нећеш веровати какву сам луду ноћ провео.
Јебао си Ники, шмекеру. -Не, не.
Шта си јој рекао? -Нисам је јебао, бураз.
Видео сам да улазите заједно. -Да. -Је ли преспавала?
Успут, мораш да се чекираш. Чега се бојиш? Саре?
Претварај се да се смејемо.
Мислим да Ники пролази кроз нешто.
Шта? -Појма немам. Била је скроз чудна.
Оно... -Шта? Је ли добро?
Није. -Рекла ти је шта је мучи?
Нешто мало, али мислим да има још.
И, о чему се ради?
Нека ти она исприча. -Не можеш да бациш ровца
и повучеш се, дебилу. -Ћале јој има рак.
Стварно? -Тако ми је рекла.
Ћале у Вашингтону кога не може да смисли?
Боли је још, ваљда. Немам појма.
Али мислим да је више од тога. Као да је доживела ментални слом.
Одлепи на моменте,
па се врати у нормалу. -Лудило. Зезаш ме?
Почне да ме љуби па бризне у плач.
Рекао си јој шта осећаш и онда...
Нисам јој рекао. -Шта?
Нисам јој рекао. -Љубила те је. -То ти причам.
Каквог то смисла има?
Не знам, бураз. Мислим да јој треба помоћ.
Кажеш да је плакала?
Да, и затим би се вратила у нормалу.
Озбиљни пребачаји. Било је психотично.
После је хтела да спавам са њом. -Јеси ли? -Нисам.
Било би болесно да јеси. -Нисам, бре.
Спавао сам на поду. Препала ме је. -Мислиш да је опет на ексерима?
Не, овај...
Можда. -Да, батице.
Звучи као да је згутала ексер.
Можда. -Причаћу с њом. -Чек.
И даље гледа?
Да, гледа. -Унормали се.
Опусти се, бре, и чекирај у смену.
Бероне, требаћеш ми да одсвираш „Моон Ривер"
на клавиру... -Ћао, Бере.
Ћао, Бере. -Сара, допуни удараљке.
Идемо, народе. Данас је битан дан...
Ау, треба ми пиће након овога.
Јебање у здрав мозак. -Рекох ти.
Ја сам готова. -Како хоћеш.
Видимо се. -Поздрав.
Ники, не знам да ли ћу вечерас моћи да те возим.
Знам. Узимам ташну.
Спремна? -Аха.
Опрости.
Повешћеш је? -Хоћу.
У реду. -Веруј ми.
Ћао, људи. Видимо се.
Проверио сам три различите странице и...
Мислим да је била... -Да. -Причао си са њом?
Јесам. -Шта је рекла?
Добро је.
Све је у реду. Није буљила у тебе и слично.
Буљила је у мене.
Можда, али причао сам са њом.
Гледала је обојицу.
Деловало је као да је оговарамо, има смисла.
Заједно сте дошли. -Зваћу је. -Боље немој.
Боље немој. Управо сам причао с њом.
Само моменат. -Звучи као да ћеш је звати.
Здраво, Бере. -Е, ћао.
Морала сам да се истуширам, нисам знала шта да обучем.
За шта?
Јако ми је жао због онога од синоћ...
Не. -Ијан ми је рекао да си одлепио.
Драго ми је што сам могао да будем тамо.
Није требало ништа да узимам.
Била сам на екстазију.
Тако. -И уциркана.
Нема везе.
Да ли се...
сећаш...
ичега?
Понечег.
Ако сам била чудна, ето разлога. И то са татом ме је разорило.
Радила сам ствари које иначе не бих.
Не кажем да си ме искористио. -Нисам знао да си надрогирана.
То и кажем. Не кажем то.
Шта не кажеш? -Да си ме искористио.
Не бих рекао... Нисам. -Знам. Зато...
Кажем да ниси. -Добро.
Само, не волим...
Свиђа ми се наш однос, и желим да будем искрена.
То ми је веома битно.
У реду је. Капирам све.
Капирам.
Знам да ти се свиђам.
Не, ја...
Што? Ја се теби свиђам?
Хоћеш ли се препасти ако кажем да?
Колико дуго то осећаш? -Десило се временом.
Почело је око Божића. Не знам, просто...
Онда, синоћ, видела сам шта бисмо...
Осећаш нешто према мени?
Осећам.
Написала сам „У бенду". Натерала ме је да то променим.
Кучка. -А ти си се нагнула и прошаптала:
„Бићу у твом бенду."
Да.
Како ти је тата?
Можемо да не причамо о томе?
Важи.
Чиме желиш да се бавиш?
Нисам никад питала. -То није твоја кривица.
Повучен сам, претпостављам.
Претпостављаш? -Тако кажу.
Ко каже? -Ијан. Исто и ти.
Рекла си ми то једном. -Јесам, а?
Назвала си ме затвореном књигом.
Добра ствар код затворене књиге је што ћу моћи да је читам отпочетка.
Можда гастро критичар. -Ставио си кечап на одрезак. Ало!
Доћи ћу и сви ће питати: „Зар ти ниси онај кулинар?"
Одговорићу: „Зовите ме Три Залогаја Бејли."
Затим ће послужити вечеру, машићу се за новчаник а они ће рећи:
„Не, господине, вечерас кућа части". И они мени плате.
То тако иде? -Не знам, заправо.
Добро, мали мој гастро критичару, каква је пресуда за хлеб?
Овај хлеб?
Па...
Помало буђав, али га путер вади.
Дубоко. -То ће бити 100$.
Извини.
Ово је други пут да зове. Брзо ћу.
Шта је? Заузет сам. -Заузет трпањем Ники?
Шта хоћеш? -Добро...
Шта је? -Нећу рећи Сари за ово
јер не бих да правим драму.
Проверио сам да ли Никин ћале има рак,
човек је здрав као дрен.
Иде на посао сваки дан.
Зашто би то измислила? -Не знам. Због пажње.
Звао сам болницу, нису знали о коме говорим.
Слушај, знаш да сам ти увек чувао леђа.
Ники и Сара су те недавно коментарисале.
Ники је рекла да те гледа као млађег брата или другара.
Знам да не желиш ово да чујеш, али мораш да знаш.
Не знам, мислим да има неке болесне намере или је пукла начисто.
Можда Сара љубоморише и све измишља,
али чак и да узмеш то у обзир, опет је све ишчашено.
Као да је Ники постала друга особа.
Одједном је залуђена тобом.
Је ли све у реду?
Ники, да ли...
Шта?
Нема везе.
Имам нешто за тебе.
Шта то?
Шта је то?
Отвори.
То је тигрово око.
Било је мамино, а сада је моје.
Кажу да доноси самопоуздање и чврсту вољу.
Сада можеш да будеш гастро критичар.
Зашто ми га поклањаш?
Бере, много, много, много те волим.
Мислим да не бих могла да живим без тебе.
Волиш ме више од икога на свету?
Да, више од икога.
Ники.
Молим? -Тата ти стварно болује од рака?
Не.
Не, не, не. -Шта?
Не, не, не, не! Не ради то! -Ники.
Мислила сам да имамо леп састанак!
Имамо. Седи. -Зашто је то битно?
Мислила сам да имамо леп састанак. -Имамо.
Имамо. У реду је.
Зашто је онда битно?
Није ми битно.
Био си невероватан, љубави.
Да.
Ники?
Настави да спаваш.
Ники?
Шта то радиш?
-Гледам те док спаваш.
Баш си сладак док спаваш.
Носиш мој џемпер. -Мирише на тебе.
Можеш да се вратиш у кревет? -Не.
Ники. -Не.
Не свиђају ми се моји снови.
Не волиш ме ко ја тебе.
Није обострано.
Не, волим те.
Врати се у кревет. Молим те?
Настави да спаваш.
Зашто ме не волиш?!
Ники, где си?
Шта је?
Шта то радиш?
Ники.
Шта хоћеш да учиним?
За Сенди, важи?
Остани!
Који курац?
Добро јутро.
Да?
Јеси ли ми одсекла косу? -Јесам.
Немој то да радиш.
Добро.
Спаковала сам ти ручак.
Можемо ли да причамо о синоћ?
Знам. Све знам.
Мало је бизарно. -Јесте. Извини.
Добро, јер ако ћемо искрено,
било је застрашујуће. -Боже. Жао ми је.
Уснила сам кошмар и...
И шта? -Како је ово?
Не баш најбоље.
Добро. -Чуј, Ники. -Дођи.
Мислим. -Дођи. -Чуј...
Волим те. -И ја тебе.
Пуно, пуно, пуно... -Добро, добро.
Одлично.
Хоћеш ли нешто да ми обећаш? -Да.
Више без уврнутости. У реду?
Нема више гледања док спавам или чудног кретања.
Добро. -Важи?
Обећавам, мајке ми, неће се више поновити.
Добро. Значи...
Добри смо. -Добри смо. -Одлично.
Добри смо. -Решено.
Боже, недостајаћеш ми.
Криво ми је што не радим данас.
Нека, уживај у слободном дану.
Можда могу да навратим. -Не, осећај се као код куће.
Волим те.
Ако не можеш да их отвориш, можда би требало да останеш.
Не, успео сам.
Ћао, Бере.
Зашто се сви осећају привилеговано?
Нико више нема стрпљења.
Виде да сам у гужви, и опет ме гњаве.
Шта је то, јеботе?
Интерна фора.
МОЈ МАЛИ ГАСТРО КРИТИЧА�
Идеш вечерас код Ијана?
Тек сад чујем. -Па...
Шта „па"?
Чула сам шта си рекао Ијану.
Шта то? -За Ники.
Да ме гледа као ортака. Не знам шта сте раније причале...
Буквално смо једном то спомињале.
Чудно ми је како сте одједном у вези.
И то озбиљној. -Не знам, Сара.
Пази, заболе ме какву игру Ники игра.
Не желим да будеш повређен. -Који проблем имаш са Ники?
Кад већ Ијан шири приче наоколо, треба да знаш да Ијан и...
Стигло је још једно.
Имам трему. Молим те, Боже.
Не.
Мораш негде да упаднеш или...
Знам. -Знаш?
Добро. Назад на посао.
Овако ми се враћа што сам у средњој била лујка.
То ти је последње?
Не, има још једно. Лутер.
Мене можеш да тетовираш и без школе.
Хвала. -Мада, мора да буде мала, на скривеном месту.
Клопа ти чудно мирише.
„Мој мали гастро критичар."
Шта то радиш? -Мој мали гастро критичар.
Па, како оцењујеш мачку?
Молим? -Шта то значи?
„Каква је оцена за мачку?"
Шта то значи?
Ово је скроз чудно.
Бере, шта то значи?
Шта?
Шта је то?
Шта је то с тобом?
Добро си? Бере, шта... О, Боже!
Шта ти је? Човече!
Тата! -Не могу то да гледам. -Бере, шта то значи?
Интерна фора.
Бере.
Можеш да ме одбациш гајби?
Где су ти кола? -Дошао сам Убером.
Мотор не ради. -Морам прво у куповину.
Дај, комшије смо.
Онда...
Да причамо о теби и Ники?
Шта с тим?
Обратиш ми се са причом како Ники има неке пребачаје,
и да јој треба помоћ, а сада си у фазону
да сте заљубљени и да јој ништа не фали.
Била је на дрогама. Добро је.
Добро, објасни следеће, Лагала је за рак.
Немам шта да објашњавам.
Наша веза је наша ствар. -Слагала је за ћалета.
Признај, то је сумануто.
Него, чуо сам да вечерас правиш журку.
Не мењај тему. -Зашто нисмо позвани? -„Ми"?
Добро, зашто ме онда ниси звао?
Не мењај тему. Нећу вас двоје звати на гајбу.
Зашто?
Јер...
изгледа као да је Ники запала у кризу.
И као да ти помало користиш ту ситуацију.
Дај, бре, јеби се! -Кажем то с љубављу.
Она је мене спопала. -Знам, али лоше изгледа.
А како ће тек другима изгледати?
Зашто покушаваш да уништиш нешто лепо?
Чак је и Картер приговорио. Лоше изгледа. -Није у реду.
Она је та која ме не оставља на миру.
Добро.
Дошао би вечерас? -Не знам. Можда.
Ники не сме да дође. -Бураз.
Не сме. Мушко вече. -Добро.
Верујем да ће се сложити. -Јавићу Сари да не долази,
и то је сасвим у реду, јер ако је веза здрава,
и није заснована на лажима и посесивности,
онда јој неће сметати што долазиш на блеју.
Ја се слажем с тим. -Ти се слажеш.
Ники, шокиран сам. Не смеш да печеш мачку.
Не смеш да печеш мачку, важи?
Вечерас блејим са Ијаном.
Блејаћу сам са Ијаном.
ЗОВИТЕ НАС ИМАТЕ ЛИ ПИТАЊА О ПРОИЗВОДУ
Добро.
Хало?
Хало. -Здраво.
Како је?
Је ли то Врба Испуњава Жељу?
Јесте.
Добро.
Зовем да питам да ли постоји начин да се...
измени жеља? -Поништио би жељу?
Не, не. Задржао бих је.
Занима ме само могу ли малкице да је изменим.
Жао ми је. Не радимо то.
Ако имаш питања како жеља ради,
или си прочитао позадину паковања...
Да ли је уопште стварно? -Да, стварно је.
Не, знам да...
Да ли је њена љубав стварна?
То што си одабрао ово за њу не чини је мање стварном.
У реду. Онда бих да је поништим.
Желиш да поништиш захтев? -Да, поништите га.
Не радимо то. -Молим? -Не радимо то.
Звучало је као да могу да уложим захтев.
Нагађао сам твоје намере. -У курац!
Шта ми онда преостаје?
Ништа, заправо.
Значи, заувек је најебала?
Да, све док си жив.
Све док сам жив?
Када умреш, жеља нестаје.
Сигурни сте да нема другог решења?
Све док живиш нема.
Звучи као да имаш моралну обавезу да будеш са њом.
Добро, али сачекајте...
Ради неке ствари где...
начисто полуди.
Шта је то?
Хоћеш да је чујеш? -Шта? Кога?
Хоћеш да је чујеш?
Ко је то? -Ники.
Желиш да причаш с њом?
Јеботе! -Бере!
Шта се десило? -Шта? -Шта се десило?
Не знам шта да радим. Да ли ти треба...
У реду је. -Одвратна сам. -Имала си напад или?
Шта се десило?
Појела сам бубу, или имам стомачну бубу.
Не знам шта да радим. -Чекала сам да дођеш кући.
Боже, одвратна сам! -Треба да... -Истушираћу се.
Ајмо под туш. -Очистићу. Очистићу.
У реду је. Можеш... -Истушираћу се.
И све ћу очистити. Обећавам.
Можеш... Срање!
Очистићу све, љубави. -Нема везе!
Ники?
Причали смо о овоме.
Јеси ли скувала мачку?
Ники, не смеш то да радиш.
Ужасно сам потресен због тога.
Важи, срећо.
Слушај...
Ијан ме је позвао на мушко вече ноћас.
Добро. -Отићи ћу, ако се слажеш.
Идеш на мушко вече?
Да. -Спремићу се и доћи с тобом.
Звучи врх. -Само да завршим.
Проблем је...
Ијан је нагласио да је мушко вече па боље да идем сам.
Јеси ли добро?
То је баш чудно јер...
Сара ми је рекла да она иде.
Озбиљно?
Онда ћу остати овде.
Мислим, ако Сара иде... -Не, не.
Да си хтео да... -Ма, знаш шта?
Треба да дођеш. Желим да дођеш. -Не!
Да си желео да дођем, рекао би ми то!
Знао сам да ћеш је повести. Тако си проваљен. Набила ти кривицу?
Није. Зачепи лабрњу.
Не можеш три сата без ње? -Сара је позвала.
Шта сам друго могао. -Ала кењаш. -Рекао си да Сара не иде.
Сара није ништа згрешила. -Нисмо ни ми.
Без уврнутих срања.
Еј, не дирај кевин порцелан, соме.
Мој ред.
Неко је најебао.
„Одабери неког с ким ћеш пити следеће три рунде."
О, да. Тонеш са овим бродом.
Идемо, тебра. Живели.
„Замени место с неким."
Бероне, хоћу да седнем поред Ники. -Не.
У реду је, љубави. Лагано.
Истуширала сам се. -Чиме си је то омађијао, Бере?
Истина.
Ники, твој ред.
„Ваздухом се проламао зов ноћне птице.
Лице му је било скривено,
али сам знала да гледа у моје груди,
недавно напупеле,
различитих величина.
'Дођи лези са мном,
као што нас је старица учила кад смо били деца', рекох.
Затворио је врата и на њих наслонио.
'Ниси ми жена, Марице'. рече.
'Ја сам ти више од жене.
Сестра сам ти.'
Ивица је устукнуо и ухватио за кваку.
Знала сам да неће отићи.
Попустиће и ући у мене
као многе ноћи раније.
У супротном, одсећи ћу његову меснату подлактицу,
сролати је као штапић сладића,
и набити месо међу моје ноге.
Ивица је моја душа.
Љубав коју једино гранчица врбе може да изнедри.
Брате, бићеш у мени вечерас."
Нова књига коју пишем. Не морам да пијем.
На тебе је ред, Џо.
Заменио сам место са Бероном, његов је ред.
А, да. Идемо.
„Пољуби особу са леве стране."
Нико на овој земљи неће никада схватити
како је то волети неког као што ја тебе волим.
И сви у овој соби ће умрети
никада не осетивши снажну повезаност
коју осећам према мом Беру.
Ники... јеси ли добро?
Зезам се, људи.
Зезам се мало.
Шта вам је, шала мала.
Опустите се.
У реду, не зезам се. Помирите се с тим.
Неко за желе шотове? -Ја ћу.
Хвала, Реџи. Кул.
Још неко?
То нисам ја! Нисам ја!
Бере, треба јој помоћ! Помози јој!
Бере, води је у Ургентни! -Јако ми је жао.
Бере, води је у Ургентни!
Мора под хитно! -Боже, Ијане!
Бере, чујеш ли? Устај, дебилу!
Куда идеш? -Само до купатила.
У реду?
Могу да стојим испред?
Зашто си то урадила?
Зашто си се онако понела вечерас? -Сара је штрокава.
Ники...
Плашиш све. -Не знам зашто сам то урадила.
Изнервирала сам се. -Наудила си себи.
Извини. -Погледај лице. -Знам да се свиђаш Сари.
То је...
Шта? -То је... Боже, све је било нормално!
Било је све како треба. Била си тако... Извини.
Извини. Извини. Види, јако си лепа.
И била си... Нормална си.
Али ово је погрешно, Ники.
Да ли ти се свиђам? -Шта?
Бере, волим те. -Не, не.
Да ли ти се свиђам? Оно, уопште?
Да ли је Ники срећна?
Да ли се Ники свиђам?
Да.
Ја сам твоја Опичена Ники. -Не... не.
Куда ћеш? -У тоалет.
Смем ли то? -Ни да ми кажеш да ме волиш?
Ово је све што сам икада желео. -И ја исто.
Ниси. -Јесам.
Јесте, Бере. Увек си био ти. -Жарко желим да ово успе.
Може. -Не може. -Да, може. -Добро.
Мораш да идеш кући бар једну ноћ...
Морамо на кратко да се раздвојимо.
Боже, Ники! -Нећу раздвајање.
Нормално је да парови имају мало простора!
Нећу простор! Реци шта да радим! -Само буди нормална.
Могу да будем нормална. -Хоћу да будеш Ники.
Могу да будем Ники. -Само буди Ники. -Могу.
Могу.
Бићу све што пожелиш. -Не говори то.
Све што желиш да будем.
Не слушаш. Ники никад не би то рекла.
Желим само да се понашаш као Ники.
Пусти ме да будем Ники. -Не понашаш се као она.
Могу да будем Ники!
Извини. Извини.
Извини.
Могу да будем Ники. Могу.
Волим те. Извини.
Није стварно.
Како то мислиш?
Није стварно.
Волим те
у свакој стварности, Бере.
Волим и ја тебе.
Који ти је? Прекини!
Не, молим те, плашиш ме! -Не бој се, не бој се.
Никада ти не бих напакостила. Извини.
Ники, плашиш ме!
Добро.
Рашири се ти у кревету вечерас.
Спаваћу код Ијана и долазим чим устанем.
Може.
Шта то радиш? -Не треба ми твоја пажња.
Шта то изводиш?
Ако се вечерас раширим у кревету,
лежаћу топла,
док полако не осетим хладноћу,
као да сам ушла у замрзивач.
Моје руке ће се осећати као да су пуне песка,
као када погрешно легнеш на њих.
И тај ће се осећај прожети читавим телом.
Још си у мом срцу, али измичеш.
Свака помисао на бол или жаљење
ишчезнуће као молекуларни прекидач.
Иако је тихо у соби,
полако постаје још тише.
Није болно.
Само отпустиш све што си икада био.
И онда настаје ништавило.
Није тама. Не, душо.
Тама је боја.
Нема ничег.
Или можеш да останеш.
Да.
МОРАМ НЕШТО ДА ТИ ИСПРИЧАМ
У ПАРКУ САМ.
НЕ МОГУ.
ВАЖНО ЈЕ.
Ники.
НАПИШИ У ПОРУЦИ.
АКО НЕ ДОЂЕШ, ДОЛАЗИМ ЈА ТАМО.
Бере.
Устао да пијем воду.
Убиј ме, молим те.
Молим?
Она спава. Ја сам.
Ти си ти, Ники.
Молим те не буди је.
Убиј ме.
Шта је тако лоше?
Шта је тако лоше што си са мном?
Никада нисам била са тобом, Бере.
Само ме убиј, молим те.
Кад те молим!
Нисам знао да ово још радиш. -Које?
Паркираш на Френклину и блејиш.
Не практикујем више то.
Него, шта се јебено догађа са Ники?
Многима то није рекла, али...
ћале јој умире.
Па, знаш већ, није...
Зар њих двоје нису као отуђени?
Не, сада су блиски, и тешко је.
Мислила сам да мрзи тату.
Не мрзи га.
Искрено се надам да ће се стабилизовати. Делује полупано.
Сматрам да није у реду што се привалила теби,
поготово што она и... -Не смета ми што сам јој се нашао.
Не, али то није твоја одговорност.
Потребна јој је терапија. Није у реду.
Није у реду што те тако искоришћава.
Не мислим да ме искоришћава.
Углавном...
Добила сам писмо. -Из Лутера?
Да, моја последња шанса.
Мислила сам да га заједно отворимо. -Срање!
Можда ће ме тата пустити да истетовирам „успешна ћерка"
тамо где му коса почиње.
Платићу ти да то урадиш. -Средићемо га у сну.
Имам таблете за спавање у џепу. Можемо то и вечерас.
Хоћеш да отвориш ово или...?
Морам нешто да ти кажем.
Шта?
Обећала сам Ијану да ти нећу рећи. -Шта то?
Ијан и Ники су у шеми две године.
Без обавеза је и ништа романтично.
Мисли да се смувала с тобом да би му се осветила.
Све и да није,
права је штета.
Мислим да ти треба неко...
опуштенији.
Као ти?
Па сад...
Мислим...
Била сам са твоје леве стране.
Била си шта?
У оној игри.
Седела сам лево.
Требало је мене да пољубиш.
Жао ми је што си то морао да видиш, љубави.
Али у неку руку ти си крив.
Сети се да си ти ово желео.
Али драго ми је што јеси. Пресрећна сам што јеси.
Не, не, не...
Диши, драги. Диши. У реду је.
Ту сам. Требамо једно друго.
Мораћеш да ми помогнеш да се решим тела.
Не, не. -Да, љубави.
Знам... Знам све.
Слушај, ти си крив за ово.
Сара је твоја кривица.
Ти си ово пожелео. Ти си ово призвао.
Решићемо ово заједно. Не идем ја никуда.
Не идем никуда.
Спремна је, драги.
Зашто не идеш кући? Препусти све мени.
ДРАГА САРО ХАРПЕР,
ЧЕСТИТАМО! СА ЗАДОВОЉСТВОМ ВАС ОБАВЕШТАВАМО ДА СТЕ ПРИМЉЕНИ...
Побогу, друже. -Који курац?
Срање! Извини?
Где је Врба Испуњава Жељу? -Како?
Овако изгледа, али...
зажелиш жељу и сломиш је.
Тамо су стајале. У оном ћошку.
Врба Испуњава Жељу! -Шта је то?
Не.
Прво, не долази такав овамо.
Прерано је. Друго, спрдам те.
Ево су ту. Знам све.
Пожелео си глупу жељу и сад би да је исправиш.
Али не можеш долазити са таквом енергијом.
Звао си број на полеђини? -Који је вама курац?
Како можете то да продајете људима?
Кутија је пуна упозорења.
Јеби се! -Не, ти се јеби, човече!
Не улећи овде са таквом енергијом.
Извини.
Не би их куповали кад...
Извини. Срање!
Боже. Шта си учинио?
Опседнута је са мном.
Па то и није тако страшно.
Догодило се нешто лоше.
Жао ми је.
Морам то да поништим. -А, не.
Морам да је поништим.
Ти можеш да зажелиш жељу. -Већ сам је искористио. -Молим те.
Шта онда да радим?
Па, можда ако неко други
пожели жељу која потире твоју.
Могао би да је питаш.
Пошто је за тебе, можда то и учини.
Или можеш да умреш. Увек можеш да се убијеш.
Само износим идеје.
Ако имаш неке боље...
Желим да ме је Ники Фриман волела само као пријатеља.
У курац!
Боже! У курац!
Ијане?
Послао сам ти 50 порука.
Побогу, Бере, шта се...
Знаш како је Ники одједном...
Је ли добро? -Јесте, биће добро.
Зашто ми Сара шаље поруке? Хоће да дођем код тебе. -Шта?
Бомбардује ме чудним порукама. Шта се дешава?
Шта је све ово? -Остани ту. -Је л' Ники океј?
Немој да си дошао. -Сместа ми реци шта се дешава!
Јебига. Добро.
Ники се одједном наложила на мене,
из чиста мира, и чудно понашала.
Да или не?
Шта се то спремаш да ми кажеш?
Не, Ијане. -Је ли она добро?
Зажелео сам жељу.
Сломио сам ово парче дрвета. У почетку сам мислио да је глупост.
Чујеш? Био сам збуњен, али ово је стварно.
Проклето стварно. -Шта, бре?
Добро, зажелиш жељу...
Можеш да зажелиш једну жељу,
и она се испуни. Нисам веровао да ће радити. Зажелео сам жељу.
Зажелео сам да ме Ники заволи и остварило се.
Размисли мало. Њено понашање у последње време.
Размисли како се драстично променила.
Где си је то одвео? Код видовњака? -Шта?
Нека врста програма? -Не.
Нема никаквог програма, јеботе.
Не знам, ово је нека магија. -Спрдаш се са овим?
Не, ово је стварно! -Ово? -Пази.
Стварно је, Ијане. Зажелео сам жељу и ужасно је.
Зажели онда још једну. -Не могу.
Имаш право само на једну. -А, само на једну.
Да. Има смисла. -Само једну.
Имаш само једну жељу, али стварно је.
Стварно је.
Зато мораш да зажелиш жељу.
Мораш да зажелиш да нисам никад зажелео жељу.
Чујеш? И онда можеш да будеш са Ники.
Значи о томе се ради? -Јебе ми се за то, бураз.
Хтео сам да ти кажем.
Отвори кутију и пази како формулишеш жељу.
Стани. Мораш да кажеш...
„Желим да мој друг Берон..."
Желим милијарду долара. -Не!
Ники? Мораш нешто да урадиш за мене.
Урадила би све за мене, тако?
Требам те...
Урадићу све за тебе, љубави.
Више ти се свиђам оваква?
Мораш нешто да урадиш за мене, важи?
Зашто не можеш да ме волиш?! -Прекини.
Зашто не можеш да ме волиш?!
Прекини!
Хоћу да те поједем. -Отвори врата, Бере.
Имам милијарду долара, стварно је!
Прекини! Прекини! -Бере, шта се догађа?
Хоћу да миришем као ти. -Ники! Не! -Улазим.
Боље да не радите неке гадости. -Требам те...
Убићу се, Бере!
Шта који..? -Убићу се...
На твоје очи. -Ники, олади, јеботе!
Ископаћу себи очи из лобање и набити цевку у пичку.
Волим те. Волим те.
Продери се! -Волим те. Волим те!
Знала сам. Знала сам да ме волиш.
Опасно те волим, мала.
Дугујеш ми то. -Опуштено.
Прегураћемо ово. -Дугујеш ми то.
Побринућу се да ово успе. -Мораш. Опоравићу се.
Учинићу да све буде идеално. -Мораш. -Хоћу.
Извини због театралности. Не знам зашто то радим.
Без бриге, шећеру. -Волим те.
Пуно те волим. -Опоравићу се.
Извини.
Све је у реду. -Бићу опет лепа.
Тако си лепа.
Најлепша на читавом свету.
Стварно? -Да, љубави.
Бићемо увек заједно...
Увек и заувек.
Шта?
Шта је, љубави?
Одмахнуо си главом. -Нисам.
Зашто си одмахнуо главом?
Шта кажеш да се мало освежимо? -Важи.
Идемо. Хајде.
Знам шта хоћеш. Не! Јеби се!
Јеби се! Не!
Дај ми само минут да се освежим.
Пусти ме унутра! -Жалим!
Не! -Треба ми само минут. -Пусти ме унутра!
Шта то радиш, Бере? -Секунду само. -Добро. Волим те.
Јеботе!
Љубави?
Мислила сам да би можда требало да раскинемо.
Срање! -Чујеш ли?
Душо, можда нам треба мало простора.
Ако ти треба простор, узми га онда.
Јеботе.
Биће све у реду.
Чујеш?
Даћемо себи простора.
Љубави?
Чујеш ли?
Не, душо.
Не, не. Бере! Не!
Шта си то урадио? Бере, не!
Љубави, шта си урадио?
Не!
Љубави.
Шта си урадио?
Preuzeto sa www.titlovi.com