UDDANNELSESFONDENS DIREKTØR OG ÆRESGÆSTER PÅ ÅBNINGSDAGEN
NOGLE MÅNEDER TIDLIGERE
De er alle musikstuderende.
Goddag, velkommen.
Jin Young-in er advokaten, der donerede maleriet.
Goddag.
-Skat, herovre. -Hej, skat.
Undskyld. Jeg er forsinket, ikke?
Direktør Kim, det er min kone.
Goddag. Choi Su-yeon.
Ja, jeg ved, hvem du er. Du er Choi Su-yeon, cellisten.
Tusind tak, fordi du donerede så værdifuldt et maleri.
Det gør galleriet ære.
-Tak for det. -Kom nu.
-Goddag, direktør Kim. -Velkommen.
Tillykke.
Så du kom, Lee. Hils på Jin Young-in. Han er advokat.
Han er nyudnævnt professor på jurastudiet.
Han har nok håndteret flere straffesager
end nogen anden advokat i Korea.
-Jin Young-in. -Hyggeligt at møde dig.
Lee, kom her.
Det er Lee Ki-dae. Han er kunstner.
Jeg har bedt ham slutte sig til vores fakultet,
men han stritter imod.
Lee, kom med mig et øjeblik.
Det skulle være af en afrikansk kunstner på vej op.
Du er nok bekendt.
Ja.
Jeg hører, formand Hwang fra H Group også samler på Sokoboakos værker.
Hvordan er det at se det personligt? Sig frem.
Tja…
Kunstnerens originalitet tiltrak megen opmærksomhed i starten,
men det viser sig,
at det var plagiat.
Tilsyneladende ryger kunstneren nu ind og ud af retssager.
Er det sådan, det er?
Det er derfor, man har brug for ekspertvurdering.
Direktøren beder mig altid vurdere malerierne,
når nogen donerer.
Men jeg må indrømme, det sætter mig i en svær situation.
Af respekt for kunsten.
Det var derfor, jeg var sådan tidligere.
Hej, skat. Jeg forlader campus nu. Jeg tager direkte til børnehaven.
Jeg er lidt sent på den. Kan du give Sops lærer besked?
-Nej, jeg er der. Jeg tager en taxa. -Hr. Lee.
Hej.
Nå, hej.
Har vi mødt hinanden før?
Ja. Jeg er Jin Young-in, juraprofessor.
Direktør Kim introducerede os ved åbningen.
Vi talte om Sokoboako-maleriet.
-Ja. Jeg er med. -Jeg havde tænkt mig at besøge dig.
Jeg tænker, direktøren kan have misforstået det,
du sagde om Sokoboako den dag.
Jeg beklager, men jeg er sent på den. Undskyld.
-Men… -Ja, taxaen er her.
Du skylder mig en undskyldning.
Hr. Lee, retten har lige afgjort, at det ikke var plagiat.
-Selvfølgelig må du undskylde. -Hør…
Direktøren blev vred på grund af det, du sagde.
Er det det værd at ringe og komme rendende hele tiden?
Du ignorerede også bevidst alle mine opkald og sms'er, ikke?
-Åh. -Er det ikke uhøfligt?
-Du bør undskylde… -Nej. Ring aldrig til mig igen.
Hallo?
Skat.
KUNSTNER LEE KI-DAE
Hallo?
Jeg ringer snart til politiet.
"Undskyld."
Så nemt er det…
Hallo?
Su-yeon.
Hr. Baek, jeg tror, det er Ko Dong-uks telefon.
Hans beskeder med Ko Se-hun.
Og de matcher de billeder, fru An sendte os.
Et øjeblik.
Mangler der noget?
Nej.
Han provokerede Ko Dong-uk.
Han havde set hans sorg og vrede i retten.
Men hvorfor spurgte Ko Dong-uk ikke om noget, efter han fik billederne?
Han ville vel vide, hvad der lå bag.
Han var forvirret.
Og han var
fikseret på det åbenlyse.
-Ko Dong-uk er kørt på hospitalet. -Okay.
Find hr. Jin.
-An Yun-su vil befinde sig i nærheden. -Javel.
Betjent Nam, tjek nummerpladerne, og spor Jin Young-ins bil.
Betjent Bae, få hans adresse.
-Nej, tag selv derhen. -Javel.
Jeg løj.
Der er ingen beviser.
Hvis du vidste, det ikke ville holde,
hvorfor løj du så?
Det var lokkemad.
Jeg har en mistanke, men jeg har brug for hjælp.
Mener du hr. Jin?
Han sendte dig truende beskeder og foregav at være mig,
da han besøgte mig
i fængslet.
Var det ikke fra dig?
Jeg ville sende samme besked, hvis jeg havde en telefon.
For at få dig til at dræbe Ko Se-hun uden tøven.
Han var ikke alene om det.
Hans kone var der altid.
Hvad fik dig til at ville forsvare mig?
Min kone foreslog det.
Hun sagde, at din tilståelse gav nogen en chance for at rense deres navn,
og jeg var enig.
Der er et vidne.
En knægt så Ko Se-hun
blive dræbt.
Jeg har allerede besøgt ham.
Hvem er det?
Hvad…
Hvad så han og hvordan?
Hvad fanden? Slip mig!
Hvem er du? Dræb mig ikke.
Du kan godt høre mig, ikke?
Hvem dræbte
Ko Se-hun?
Du ved…
Hvem?
…den kunstlærer, der dræbte sin mand.
Modtag din guddommelige straf.
Og hvad så?
Jeg var for bange til at se resten.
Han havde hele optagelsen fra den dag.
For helvede. Jeg troede, jeg var død. Den skøre kælling.
Bare gør klar til at spille.
Der er mange penge på spil her.
Siger du, det er Jin?
Det vigtigste er, at det ikke er dig.
Tjek beskederne.
Den tilhørte Se-hun.
Hvorfor sendte han dem til denne telefon?
Se her.
Har De tilfældigvis mødt ham her før?
Han kom hjem til mig.
Ikke længe efter dig og An Yun-su
var forbi.
-Hvad talte I om? -Han sagde undskyld.
Han undskyldte som kvindens advokat
og sagde, at havde han kendt til aftalen mellem de to kvinder,
ville Se-hun ikke være død.
Ja?
Den dame.
Jeg har set hende før.
De venter vel på Deres barnebarn.
De er jo vores babyer, helt til de flytter hjemmefra.
Men jeg håber, de er længe om at blive store.
Prøver I
at fortælle mig,
det var dem, der dræbte Se-hun?
-Det er ikke… -Ja.
Det tror jeg, det var.
Den kvinde sagde det samme tidligere.
At An Yun-su ikke gjorde det.
Hvordan fik Jin den video?
Hr. Baek.
Jang Jeong-gu.
Det er mig, An Yun-su.
-Jeg har lige sendt dig en video. -Ja, men hvor er du lige nu?
Det er videoovervågning fra Ko Se-huns drabsdag.
Hvis du ser det hele,
ser du den rigtige morder.
Er det Jin Young-in?
Vi så ham på et foto i galleriet, mens vi ledte efter dig.
Det var det med din mand.
Og skitsen af Choi Su-yeon, som du gav til betjent Bae?
Den er væk.
Du havde ret, fru An.
Så fra nu af
er du ikke alene. Arbejd med os.
Der er noget, jeg må tjekke.
Jeg finder jer, når det er ordnet.
Fru An.
Du skræmte mig.
Jeg troede, jeg var heldig.
Men var det ikke for dig,
havde jeg ikke vist, der var fingeraftryk på pladen.
Fru An, hvor er pladen?
Stil den fra dig.
Det er rigtigt.
Jeg dræbte din mand.
Nej.
Det var ikke dig, jeg så den dag.
Det var din kone.
Hvad taler du om?
Nej! Det var mig, du så den dag!
Din mand
var bare så uhøflig mod os.
Det dræber man ikke folk for.
Og hvem bestemmer det?
Det gør offeret!
Lee Ki-dae
fornærmede os.
Det er alt sammen din skyld!
Sagen kunne være blevet begravet.
Men du gravede det hele op!
Du har ikke ret til at bebrejde nogen.
Frøken Mo, som er tiltalt for mordet på tandlægeparret,
tilstod endnu et mord midt i retssagen.
Kun Mo forblev rolig
i den oprørte retssal, mens hun fortsatte sin tilståelse.
-Chokket… -Jeg troede, vi var heldige.
Hvad foregår der?
Myndighederne udtaler, at intet er bekræftet endnu…
-Skat. -Ja?
Hvad er det?
Giv det til frk. Mo.
Det er de små ting, der glæder folk.
Så hvorfor?
Hvorfor kunne du ikke dræbe Ko Se-hun?
Hvis du havde holdt ord, ville det ikke være kommet hertil.
Og Mo Eun burde takke mig.
Jeg var den eneste, som fik hævn for søsteren!
Jeg måtte afslutte det, du ikke turde gøre!
Tag den frem.
Det er Jangs nummer.
For fanden da.
Du troede, du var perfekt, ikke?
Anklager Baek ser nok den originale video lige nu.
Hvor mange gange tror du, jeg har set den?
Dusinvis af gange? Hundredvis?
I det mindste er det klart, at fru An ikke er morderen.
Jeg ved godt, at anklager Baek mistænker mig.
Som du sagde, fru An, mit problem med Lee Ki-dae
var ikke værd at dræbe nogen over.
"Jeg dræbte
min mand.
Men jeg dræbte ikke Ko Se-hun."
Det, du sagde i din tilståelsesvideo, bliver sandheden nu.
Du dræbte Lee Ki-dae, ligesom du tilstod.
Og Ko Se-hun
blev myrdet af en, Mo Eun sendte!
Nej!
Gør det ikke.
Jeg prøver også at lave en aftale med dig, fru An.
Hæld ætsemidlet over kobberpladen.
Få så fart på!
Lad os fjerne fingeraftrykkene.
Så vi begge kan få fred!
Sig, at Mo Eun narrede dig
og fik dig til at tilstå som del af planen.
Og derfor dræbte du også hende.
Du må være gal.
Det må jeg være.
Bare se os nu.
Så?
Hjælper det dig, hvis jeg stikker hende lidt?
Stop!
Stop det.
Det var godt.
Og nu
dræber du hende.
Stop nu det galskab.
Jeg slettede fingeraftrykket.
Jeg vidste det.
Jeg vidste, du ikke kunne.
Min kone sagde det selv.
Sådan er An Yun-su.
Du er kun et menneske.
Du spurgte mig,
hvorfor jeg hjalp dig.
Jeg ville rette op på tingene, for det, jeg havde gjort.
Det er alt.
Selvom jeg ikke har,
har du et sted at vende tilbage til.
Hvad laver du?
Jang, jeg har ikke gjort det her!
Kællingen gjorde det selv!
-Slip kniven! -Hun gjorde det selv!
Fru An!
Nej…
Hvorfor gjorde du det?
Hvorfor…
Langsomt.
For helvede.
Jeg troede, jeg var død. Den skøre kælling.
Min mobil.
For fanden i helvede.
Hey.
Jeg døde næsten lige nu. Sådan rigtigt.
HVAD FANDEN?
EN SKØR KÆLLING MED EN KNIV
HOLD NU KÆFT. DU ØDELAGDE SPILLET.
De idioter tror ikke på mig.
Hey.
Godt så. Bare gør klar til at spille.
Der er mange penge på spil her.
Hey.
Dagens spil er vigtigt, okay?
Ja, jeg tager hammeren.
Forsvarer?
Fremlæg Deres sag.
Hvornår gik det galt?
Den 15. april 2022,
da den tiltaltes mand blev myrdet,
ankom den tiltalte til stedet,
fandt ham døende og ringede til alarmcentralen.
Det var i det øjeblik, hendes tragedie begyndte.
I fængslet indgik hun en aftale med en morder,
skønt hun vidste, hvor forkert og forfærdeligt det var,
fordi det var den eneste udvej, hun havde.
Men det er derfor,
hun nu har fået denne chance.
An Yun-su er ikke bare et offer,
men en overlevende.
Hun er en overlevende,
som har kæmpet for at genvinde sit liv og sin lille pige.
Godt så.
Jeg spørger igen.
Hvornår gik det galt?
Hvis det forkerte kunne rettes,
kan hendes liv så blive, som det var før?
Jeg ved det ikke,
men det er mit håb for hende.
Det var alt.
Angående anklagerne mod An Yun-su for mord og relaterede forbrydelser
afsiges følgende dom.
Hvad angår hovedanklagen mod An Yun-su, mordet på Lee Ki-dae,
finder retten den tiltalte
ikke skyldig.
Hvad angår de øvrige anklager, afsiges følgende dom.
Drabsforsøg i henhold til straffelovens artikel 25,
skyldig.
Planlægning og sammensværgelse om mord i henhold til artikel 255,
skyldig.
Ulovlig indespærring i henhold til artikel 276,
skyldig.
Retten dømmer derfor An Yun-su
til to års fængsel, betinget i tre år.
Grundlaget for dommen er som følger.
Særligt i forhold til anklagerne om drabsforsøg
og ulovlig indespærring
har retten taget hensyn til anmodningen fra ofrets familie
om en strafreduktion.
Det er en anmodning.
I tilfælde af
at Se-hun havde indrømmet sine fejl
og var blevet korrekt straffet…
Hvad ville der være sket?
I det tilfælde
ville det hele være endt anderledes.
Hvis det var sket.
Under denne efterforskning…
…var der tidspunkter, hvor jeg troede,
An Yun-su måske ikke var morderen.
Men jeg skubbede tanken bort.
Jeg brugte ofrenes død som retfærdiggørelse
og min overfladiske retfærdighedssans som anklager som undskyldning
for at få mig selv til at tro på det, jeg så.
Da jeg skulle have tøvet…
…blev jeg mere fikseret.
Så selvom jeg vidste, at Deres vrede var farlig…
…ignorerede jeg den.
Jeg var fikseret på An Yun-su.
Jeg retter op på tingene nu. Det gør jeg.
Som jeg bør.
Fru An!
De kan gå hjem nu.
Jeg vil gerne påpege en ting ved dette værk.
Der er fingeraftryk på.
-Fingeraftryk? -Ja.
Da det er et posthumt værk, har vi trykt den originale plade.
Vi fandt det meningsfuldt i sig selv.
Jeg forstår.
Vi lavede kun et tryk.
Mono-udgaver er usædvanlige i kobberstik.
Det er et samlerobjekt.
Er originalen destrueret?
Nej, den originale plade er i kunstnerens atelier.
Men bare rolig.
Vi laver ikke flere aftryk.
Det håber jeg ikke.
Du tror måske, du har fjernet alle beviserne.
Men nej.
Der var et prøvetryk.
Her.
Også med fingeraftryk.
Er det mit fingeraftryk?
Ja.
Det er dit, fru Choi.
Du har ikke dit ur på.
Jeg hørte, du var glad for det.
Da min mand blev udnævnt til professor,
gav vi hinanden de ure.
Da jeg lagde ham til hvile…
…begravede jeg det med ham i havet.
Dræbte du Lee Ki-dae?
Nej.
Det gjorde min mand.
Det skete så hurtigt. Jeg kunne ikke stoppe ham.
Da jeg vendte mig om,
havde han allerede en kniv i hånden.
Su-yeon.
Han var så uhøflig mod dig.
Skat.
Det er okay.
Jeg ordner det her. Tag hjem.
Jeg er okay.
Ja, alt bliver okay. Bare rolig, okay?
Jeg rydder hurtigt op og kommer lige efter dig.
Det er okay.
Ja, det er okay.
Hvor længe har han ætset de kobberplader?
Han trækker vejret, men han er ikke…
Ki-dae, se på mig.
Ki-dae, åbn øjnene.
Luk ikke øjnene.
Forlad os ikke, Ki-dae.
Ki-dae.
Vær søde at skynde jer!
Jeg ved, det var forkert,
men jeg kunne ikke udlevere min mand.
For jeg kunne godt forstå ham.
Fru Choi.
Fra nu af er du mistænkt som medskyldig i mordene
på Lee Ki-dae og Ko Se-hun.
Retten må afgøre det.
Men der er betydelige beviser på, at du dræbte Lee Ki-dae.
Jeg formoder…
…at det var sådan, det startede for An Yun-su.
Du har ret til en advokat og til ikke at udtale dig.
Kære måne, giv os ris og karry
Giv os et bronzearmbånd Som min lillesøster kan have på
-Sop, er du glad? -Det er jeg!
Giv os en elefant og en hest Som min lillesøster kan ride på
Giv os en stol Som min lillesøster kan sidde på
Giv os en seng og en sofa Som min lillesøster kan sove på
Giv os et teaterstykke Som min lillesøster kan se
Giv os bedstemor Choo Som kan tage sig af min lillesøster
Giv os bedstemor Gert Som kan tage sig af mig…
Hop ud, Sop.
Sig hej til dem.
Hej.
Jeg ville rette op på tingene, for det, jeg havde gjort.
Selvom jeg ikke har,
har du et sted at vende tilbage til.
Skal vi give uret tilbage til Eun?
Ja.
Hænger du det op?
Det var flot.
Kom.
Hvem griber den?
Tre!
Og så et kys!
-Hvad sker der? -Hvad laver de?
Et bryllup.
-Hvor er det fint. -Wow.
Tak.
Tak!
Kom bare ind!
Her er så fint, ikke?
Virkelig fint.
Tillykke!
-Tak. Vi er lykkelige! -Du burde blive gift sådan en dag.
Lad os gå.
Tak!
Tekster af: Else Katrine Nielsen