CENA PŘIZNÁNÍ
ŘEDITEL VZDĚLÁVACÍ NADACE HONGSO A HOSTÉ NA SLAVNOSTNÍM OTEVŘENÍ GALERIE
PŘED NĚKOLIKA MĚSÍCI
To jsou všechno naši studenti.
Dobrý den.
Tohle je pan advokát Čin. Daroval nám ten obraz.
Dobrý den.
- Zlato! - Už jdu, zlato.
Omlouvám se, že jsem se zdržela.
To je moje žena, pane řediteli.
Dobrý den, jmenuji se Čchö Su-jon.
Já vás znám. Vy jste ta violoncellistka.
Děkuji, že jste nám darovali tak hodnotný obraz.
- Lidi si nás teď všímají, děkujeme. - Pojď.
- Zdravím, pane řediteli. - Rád vás tu vidím.
Gratulujeme.
Vy jste tu taky, pane I? Pozdravte tady pana advokáta Čin Jong-ina.
Nově u nás bude vyučovat práva.
Nejspíš se účastnil více trestních řízení
než jakýkoliv jiný advokát v Koreji.
Čin Jong-in.
Rád vás poznávám.
Pojďte sem, pane I.
Tohle je I Ki-de. Je to umělec.
Taky bych chtěl, aby u nás učil, ale zatím se úspěšně brání.
Pojďte na chvilku se mnou.
Tohle je prý od jednoho nadějného afrického umělce.
Určitě o něm víte, ne?
Ano.
Předseda H Group, pan Hwang,
taky sbírá Sokoboakova díla.
Jaké to je vidět jeho práci na vlastní oči?
No…
Nejdřív si získal velkou pozornost svojí originalitou,
ale pak se ukázalo,
že jen kopíroval kolegu.
Takže teď prý tráví většinu času chozením po soudech.
Vážně?
Proto je třeba mít po ruce nějakého znalce.
Pan ředitel mě vždycky nutí hodnotit nově darované obrazy.
Musím přiznat, že je mi to někdy dost nepříjemné.
Umění se má respektovat.
Proto jsem řekl, co jsem řekl.
Ahoj, zlato. Právě odcházím z kampusu. Půjdu rovnou do školky.
Možná budu mít zpoždění. Dáš vědět Sop a paní učitelce?
- Ne, brzo tam budu. Pojedu taxíkem. - Pane I.
Dobrý den.
Zdravím.
My se známe?
Ano. Já jsem Čin Jong-in, profesor práv.
Představil nás pan Kim na otevření té galerie.
Mluvili jsme spolu o tom obraze od Sokoboaka.
- Aha. Už vím. - Proto jsem se s vámi chtěl sejít.
Myslím, že si kvůli tomu, co jste o tom umělci řekl,
o mně pan ředitel udělal špatný obrázek.
Promiňte,
ale musím běžet. Omlouvám se.
- Ale… - Jo, už tu mám taxík.
Dlužíte mi omluvu.
Soud právě rozhodl, že se nejedná o plagiátorství, pane I.
- Tak se mi omluvte. - Poslyšte…
Kvůli vám jsem před panem Kimem vypadal špatně.
Fakt mi kvůli tomu musíte pořád volat a obtěžovat mě?
Schválně jste ignoroval všechny moje telefonáty i zprávy.
- Bože. - Co je to za způsoby?
- Koukejte se mi o… - Ne. Už mi nevolejte.
Haló?
Zlato…
I KI- DE (UMĚLEC)
- Haló? - Fakt už na vás zavolám policii.
Chceme jen slyšet, že vás to mr…
Haló?
Su-jon!
Asi jsem našel Ko Tong-ukův telefon, pane Peku.
Tohle jsou zprávy od Se-huna.
A to jsou ty samé fotky, co nám poslala paní An.
Pane…
Postrádáte něco?
Ne.
Sprostě se snažil
Ko Tong-uka vyprovokovat.
Určitě u soudu viděl jeho žal a vztek.
Proč se ho ale Ko Tong-uk na nic nezeptal, ani když mu přišly ty fotky?
Musel chtít vědět, kdo je poslal a proč.
Byl zmatený.
Takže se…
soustředil na to, co má před očima.
- Odvezli ho do nemocnice. - Dobře.
Najděte pana Čina.
An Jun-su nebude daleko od něj.
Ano, pane.
Nam zadá do systému jeho poznávačku a vysleduje jeho auto.
Pe, ty zjistíš jeho adresu.
- Nebo ne, běž tam osobně. - Rozkaz.
Lhala jsem.
Nemůžu Se-hunova vraha usvědčit.
Pokud jsi věděla, že to nedokážeš,
proč jsi lhala?
Abych ho vylákala.
Vím, kdo to asi je, ale nemůžu ho chytit sama.
Myslíš pana Čina?
Vydával se za mě a posílal ti výhrůžné zprávy.
Ten den…
kdy za mnou byl.
…TY MARNÍŠ ČAS TÍMHLE?
Počkej, to jsi nepsala ty?
Kdybych měla mobil, napsala bych ti to samé.
Abys s Ko Se-hunem bez rozmýšlení skoncovala.
To nemohl zvládnout sám.
Jeho žena v tom jede s ním.
Co vás přimělo stát se tím hrdinou?
Navedla mě k tomu žena.
Říkala, že jste svým přiznáním někomu pomohla očistit svoje jméno,
a tak jsem souhlasil.
Máme svědka.
Jeden kluk viděl,
jak Ko Se-hun umřel.
Už jsem za ním byla.
Za kým?
Co…
Co přesně viděl a jak?
Co to sakra… Pusť mě!
Co jsi zač? Nezabíjej mě.
Slyšíš mě, že jo?
Kdo zabil…
Se-huna?
Vždyť víš…
Kdo?
Ta učitelka, co zabila svýho muže.
Ber to jako trest shůry.
A pak?
Zbytek jsem neviděl. Bál jsem se koukat dál.
Měl to všechno nahrané.
Ty vole. Už jsem myslel, že je po mně. Kráva šílená.
Hej! Připravte se na další kolo.
Je v sázce hromada peněz, lidi.
To byl podle tebe Čin?
Hlavní je, že tak můžou vyloučit tebe.
Podívejte se na zprávy.
Patřil Se-hunovi.
Jak věděl, na jaké číslo psát?
Pane…
Neznáte náhodou tohohle muže?
Přišel za mnou domů.
Nedlouho potom, co jste u mě byl vy
a An Jun-su.
O čem jste spolu mluvili?
Přišel se omluvit.
Říkal, že se mi omlouvá, protože tu ženskou zastupoval,
a kdyby se dozvěděl o tý dohodě, co uzavřela s An Jun-su,
Se-hun by byl pořád naživu.
Ano?
Ta žena…
Už jsem ji někde viděl.
Vy tu asi čekáte na vnouče, co?
Dokud nevyletí z hnízda, pořád je prý budeme vnímat jako děti.
Stejně ale doufám, že nevyrostou nijak rychle.
Snažíte…
se mi říct,
že Se-huna zabili oni?
- To ještě není… - Ano.
Já si to myslím.
Ta ženská mi tvrdila to samý.
Že je An Jun-su nevinná.
Kde vzal Čin to video?
Pane Peku…
Tady Čang Čong-gu.
Tady An Jun-su.
Mělo by vám přijít video.
Přišlo, ale spíš mi řekněte, kde jste.
Jsou to záběry ze dne Se-hunovy vraždy.
Když se dodíváte do konce,
uvidíte, že jsem ho nezabila já.
Byl to Čin Jong-in?
Viděli jsme ho na fotce v galerii, když jsme vás hledali.
Byl na ní i váš muž.
A víte, jak jste paní Pe nechala tu skicu Čchö Su-jon?
Zmizela.
Měla jste pravdu, paní An.
Nemusíte vyšetřovat na vlastní pěst. Připojte se k nám.
Nejdřív si musím něco ověřit.
Až to udělám, přijdu za vámi.
Paní An…
Paní An.
Vyděsila jste mě.
Myslel jsem, že mám vyhráno.
Bez vás bych se nikdy nedozvěděl o tom otisku na tom mědirytu.
Řeknete mi, kde je ta deska, paní An?
Položte to.
Máte pravdu.
Zabil jsem vašeho muže.
Ne.
Já tu noc viděla někoho jinýho.
Vaši ženu.
Co to plácáte?
Spletla jste se. To jsem byl já!
Protože se k nám
váš muž choval strašně hnusně.
To není důvod k vraždě.
A kdo o tom rozhoduje?
No přece oběť!
I Ki-de
nás oba urazil.
Stejně za všechno můžete vy!
Nikdo se nic nemusel dozvědět,
kdybyste to zase nevytáhla!
Můžete vinit jenom sama sebe.
Obžalovaná Mo, stíhaná za vraždu dvou zubařů,
se během procesu doznala k další vraždě.
Ačkoliv byla celá soudní síň v šoku, Mo s klidem pokračovala ve výpovědi.
- Proto… - Myslel jsem, že máme vyhráno.
Co se to proboha děje?
Podle úřadů se zatím nic nepotvrdilo…
- Zlato? - No?
Co to je?
Dej to slečně Mo.
Člověk je vždycky nejvděčnější za tyhle maličkosti.
Tak proč?
Proč jste Ko Se-huna prostě nezabila?
Kdybyste splnila, co jste slíbila, nestáli bychom tady.
A Mo Un by mi měla děkovat.
Pomstil jsem přece její sestru!
Musel jsem dokončit, na co jste vy neměla odvahu!
Vytáhni ho.
To je Čangovo číslo.
Do prdele.
Myslel jste si, že jste spáchal dokonalý zločin, co?
Pan prokurátor určitě právě sleduje celé video.
Kolikrát myslíš, že jsem ho viděl já?
Desetkrát?
Stokrát?
No tak dokážete, že Se-huna nezabila paní An.
Sám dobře vím, že už mě pan prokurátor podezírá.
Jak jste říkala, můj problém s vaším mužem
nebyl dostatečným důvodem k vraždě.
„Svého muže
jsem zabila já,
ale za Ko Se-hunovu smrt nemůžu.“
Nakonec to bude přesně tak, jak jste tvrdila v tom videu.
I Ki-deho jste zabila vy
a Ko Se-huna
zavraždil někdo na popud Mo Un!
Ne!
Nedělejte to.
Taky vám teď
nabídnu dohodu.
Polijte tu desku leptadlem.
Dělejte.
Zbavíme se toho otisku
a pak budeme mít oba konečně klid!
Stačí, když řeknete,
že vás Mo Un k tomu přiznání přiměla.
Proto jste zabila i ji.
Vy jste zešílel…
Musel jsem.
V týhle situaci…
Tak co?
Rozhodnete se rychleji,
když ji bodnu?
Ne!
Přestaňte.
Nedělejte to.
Výborně.
A teď
ji zabijte.
Přestaňte plácat nesmysly.
Vždyť jsem ten otisk zničila.
Já to věděl.
Věděl jsem, že to nedokážete.
Žena říkala to samé.
Prostě to nemáte v povaze.
Jste jenom člověk.
Ptala ses,
proč ti pomáhám.
Prostě jsem chtěla odčinit, co jsem ti udělala.
To je všechno.
Na rozdíl ode mě
se máš kam vrátit.
Šílíš?
Já to nebyl, Čangu!
Ta bláznivka se bodla sama.
- Nevytahujte ho! - Bodla se sama!
Paní An!
Ne…
Proč jsi to udělala?
Proč…
Proč jsi…
Pomalu.
Ty vole.
Už jsem myslel, že je po mně. Kráva šílená.
Kde mám mobil?
Do prdele!
Lidi…
Málem jsem přišel o život. Doopravdy.
CO TO PLÁCÁŠ? DĚLEJ!
NĚJAKÁ NÁNA MĚ NAPADLA NOŽEM
PŘESTAŇ SI VYMÝŠLET A SOUSTŘEĎ SE NA HRU
Ti pitomci mi nevěří.
Co už. Připravte se na další kolo.
Je v sázce hromada peněz.
Hele…
Dneska jde vážně o všechno.
Jo, vezmu si kladivo.
DŮKAZ Č. 5
ZÁBĚRY Z MÍSTA ČINU (7. ŘÍJNA 2022)
Pane obhájce,
máte slovo.
Kdy přesně se všechno pokazilo?
Patnáctého dubna 2022
byl I Ki-de, muž obžalované, zavražděn.
Má klientka ho našla na místě činu
na pokraji smrti a rychle volala tísňovou linku.
Tehdy celá tahle tragédie začala.
Když se pak ocitla ve vězení,
uzavřela dohodu s vražedkyní.
Věděla, že dělá něco, čeho by se nikdy neměla dopustit,
ale nic jiného jí zkrátka nezbývalo.
Kdyby to neudělala,
nikdy by se nedostala až sem.
An Jun-su není pouhá oběť.
Je to bojovnice.
Zuby nehty se rvala za to, aby získala zpátky svůj život i dceru.
Proto se vás
teď ptám znovu.
Kdy přesně se všechno pokazilo?
A pokud se to dá napravit,
může An Jun-su získat zpátky svůj život?
Já po tom všem
pořád doufám, že ano.
To je ode mě vše.
Ohledně obvinění z vraždy a souvisejících trestných činů
soud rozhoduje takto.
Co se týče hlavního bodu žaloby, vraždy I Ki-deho,
shledává soud obžalovanou An Jun-su nevinnou.
V dalších bodech žaloby vynáší soud následující rozsudek.
Obžalovaná je vinna z pokusu o vraždu podle článku 25 trestního zákona.
Dále je vinna ze spiknutí a plánování vraždy podle článku 255
a nezákonného věznění jiné osoby podle článku 276.
Proto soud An Jun-su ukládá
dvouletý podmíněný trest s tříletou zkušební dobou.
Činí tak z následujících důvodů.
Pokud jde o obvinění z pokusu o vraždu
a nezákonného věznění,
vzal soud v potaz žádost rodiny oběti
o zmírnění trestu.
To je žádost pro soud.
Kdyby se…
Se-hun přiznal k tomu, co udělal,
a byl řádně potrestán…
co by se podle vás stalo?
Kdyby to udělal,
všechno by bylo jinak.
Kdyby to udělal…
Během vyšetřování…
mě několikrát napadlo,
že by An Jun-su mohla být nevinná.
Ale pokaždé jsem to ignoroval.
Ospravedlňoval jsem se tím, že někdo zemřel,
a coby prokurátor jsem lpěl na svém povrchním smyslu pro spravedlnost…
a věřil jen tomu, co bylo jasně vidět.
Fixoval jsem se na ni…
i když jsem měl zaváhat.
I když jsem věděl, že vás váš vztek může dohnat k agresi…
ignoroval jsem to.
Potřeboval jsem ji dopadnout.
Teď to ale všechno napravím. Vážně.
Musím.
Paní An…
Můžete domů.
Na tomto obraze je jedna zajímavá věc.
Je na něm otisk prstu.
- Otisk? - Ano.
Protože je autor díla už po smrti, otiskli jsme původní rytinu bez úprav.
Takhle to má podle nás větší hloubku.
Aha.
Nechali jsme udělat jen jeden jediný otisk.
Něco takového je na mědiryt neobvyklé. Rozhodně má sběratelskou hodnotu.
- Takže původní deska už neexistuje? - Ne, pořád je v ateliéru umělce.
Ale nebojte se,
víckrát už ji nepoužijeme.
To doufám.
Jestli si myslíte, že na vás nic nemáme,
není to tak.
Udělali totiž zkušební otisk.
Podívejte.
Tady je taky.
To je můj prst?
Ano.
Je váš, paní Čchö.
Nemáte svoje hodinky.
Prý vám na nich hodně záleželo.
Když manžela
jmenovali profesorem,
dali jsme si je jako dárek.
Hodila jsem je do moře…
společně s jeho popelem.
Zabila jste
I Ki-deho vy?
Ne.
Byl to můj manžel.
Stalo se to tak rychle. Nemohla jsem ho zastavit.
Když jsem se ohlédla zpátky,
už držel v ruce dláto.
Su-jon…
Choval se k tobě tak hnusně.
Zlato…
To nic.
Běž napřed. Já to tady dám do pořádku.
Já jsem v pohodě.
Já vím. Nemusíš se ničeho bát, rozumíš?
Jen to tady uklidím a půjdu za tebou.
To bude dobrý.
Jo, bude.
Jak dlouho dělal ty mědiryty?
Dýchá, ale ne…
Ki-de, podívej se na mě.
Otevři oči.
Nezavírej je.
Neopouštěj nás, Ki-de.
Ki-de.
Prosím, pospěšte si!
Věděla jsem, že je to špatně,
ale nemohla jsem manžela udat.
Já jsem ho totiž chápala.
Paní Čchö…
Usoudili jsme, že jste se mohla podílet na vraždě I Ki-deho a Ko Se-huna.
Rozhodne se až u soudu,
ale dost důkazů nasvědčuje, že jste I Ki-deho zabila vy.
S An Jun-su…
to asi začalo podobně.
Máte právo zavolat si advokáta a nevypovídat.
Luno má nejdražší, sešli nám rýži a kari, co nás zasytí.
A mojí sestřičce pošli náramek bronzový…
- Jsi šťastná, Sop? - Jo!
Pošli slůně a koníka, ať se i povozí.
A taky židličku, ať se i posadí.
A postel a pohovku, ať má kde spát,
a nějakou hru, co pro ni budou hrát.
A hodnou babičku, co se o ni postará.
A ještě jednu, ať mám někoho i já…
Už můžeš vystoupit.
Pozdrav kamarády.
Dobrý den.
Prostě jsem chtěla odčinit, co jsem ti udělala.
Na rozdíl ode mě
se máš kam vrátit.
Vrátíme ty hodinky tetě Un?
Jo.
Pověsíš je?
Šikovná.
Pojďme.
Chytáte?
Tři!
Pusu!
- Co se to děje? - Co to dělají?
To je svatba.
- Je moc hezká. - Ty jo.
Děkujeme.
Díky!
Klidně pojďte dál.
To je hezké, že jo?
Krásné.
Gratulujeme!
- Díky. Bude nám spolu dobře! - To bys jednou měla být ty.
Pojďme.
Děkujeme!
Překlad titulků: Veronika Kursová