Succes i Hollywood måles ved billetlugen og Oscar-uddelingerne.
Hvordan måler du succes?
Du sælger ikke mange billetter, og du har...
Og jeg har aldrig vundet en Oscar.
Hvordan måler du succes?
Værdien i arbejdet.
Action!
I 1998 var jeg langt nede.
Jeg stod udenfor den amerikanske filmindustri.
PÅ SETTET KUNDUN / 1997
Den sidste film jeg lavede, som fik anerkendelse
og tjente sig selv ind var Casino.
Ja, og giv ham et par spark.
Jeg var ikke i betragtning til noget,
men jeg havde projekter, jeg gerne ville i gang med.
Marty og jeg havde lige lavet Bringing Out The Dead.
På den tid ledte Marty efter film med større budgetter.
Han så sig selv som en maler,
som arbejdede på et større og større lærred.
Først måtte jeg finde pengene.
Og dertil måtte jeg finde en livredder.
Her kom Mike Ovitz ind i billedet.
Han havde startet et nyt firma, og han kom til mig og sagde:
"Vi har en ung skuespiller, Leo DiCaprio. Ham skal du møde,"
og ham kendte jeg igennem Bob De Niro.
ROBERT DE NIRO SKUESPILLER
Jeg sagde: "Hold øje med den knægt. Han er... interessant."
- Leonardo, herover! - Leonardo!
Hvordan er det at være et sexsymbol?
Er jeg et sexsymbol?
KYS MIG
De nominerede for bedste birolle er
Leonardo DiCaprio i Hva' så, Gilbert Grape?
FØRSTE OSCAR-NOMINERING. 19 ÅR
Hvornår så du din første Scorsese film?
Jeg var i This Boy's Life med Robert De Niro,
og jeg bestemte mig for at se alle Martys film.
I hvert fald alle dem med De Niro.
Jeg sad i sofaen og så videoerne...
Tro mig, Jerry. Jeg er god. Jeg er virkelig god.
Filmene påvirkede mig stærkt i en ung alder.
Efter Titanic
var jeg ikke længere en indie-skuespiller.
Jeg blev en skuespiller, som kunne finansiere mine egne projekter.
Jeg spurgte mig selv: "Hvad har du lyst til at lave?"
Jeg svarede: "Jeg vil arbejde med Martin Scorsese?"
Vi puttede Leo og Marty sammen.
Jeg havde tidligere mødt Marty, men kun kort.
Men det her var officielt.
Han havde altid villet lave Gangs of New York, ikke?
Jeg sagde: "Sig til ham, jeg er med.
Uanset manuskriptet. Lad os filme den."
- Hvornår læste du først bogen? - 1. januar 1970.
Det var før, du lavede Mean Streets.
Jeg prøvede at få den finansieret efter Raging Bull,
og det lykkedes næsten. Men den var simpelthen for dyr.
Han havde længe ønsket at lave filmen.
Det er lige som oprindelseshistorien, ikke?
Byens historie fascinerede mig
og bandernes historie.
Min far snakkede om De 40 tyve.
Samfundet udviklede sig fra gaden.
Især Five Points, som blev beskrevet som
verdens værste slum på den tid, hvilket var 1850'erne.
Jeg ville skabe en verden,
som ingen havde set på film før.
Jeg havde længe hørt historier om den tid.
ÅBNINGSTALEN GANGS OF NEW YORK SETTET
Jeg tænkte, der gemte sig en god film,
og så lærte jeg endnu mere om den tid.
Det lignede mere end krigszone end en storby.
Min udfordring,
under kampens urgamle regler...
Jeg mødtes med Daniel, og jeg havde billeder fra perioden.
Jeg åbnede bogen, og der var Slagteren Bill,
og han ligner ham fuldstændig. Jeg sagde: "Se bare der.
Du siger da ikke nej til den rolle?
Du mangler bare overskægget, det er så klassisk."
Den historiske Bill blev anset som en helt i nabolaget.
Bill "Slagteren" Poole boede i Five Points
og havde en løbende konflikt med alle de irlændere han stødte på.
...hvem der styrer Five Points.
Os indfødte, med ret til dette smukke land?
Eller de fremmede, som besudler det?
Det var profetisk, på en måde, at fortælle historien,
fordi denne... latterlige ide om nativisme.
Din irske stodder født af en luder-mor, hvem holder du med?
Vi taler engelsk her til lands. Hvem holder du med? Se kniven her?
Jeg skal lære dig at tale engelsk med kniven her.
Jeg kom fra en indvandrergruppe.
Og lærte mere og mere om, hvordan...
immigranterne blev modtaget...
Skrid hjem til Irland, din mick.
...og det startede med irerne.
Irerne lærte, hvordan de skulle håndtere det.
De klarede sig, mnd de måtte slå fra sig.
De kæmpede imod grupperne Know-Nothings og Wide-Awakes.
Lidt som vore dages The Proud Boys.
Irerne måtte kæmpe for at være her.
Ærkebiskop Hughes sagde: "Brænder I en eneste katolsk kirke,
så brænder vi protestantkirkerne." De måtte forsvare sig.
De kæmpede langs muren mellem Mulberry og Mott.
Som unge hang vi ud ved deres gravsten.
Det var antikken for os.
Det ligner New York. Flot.
Det var omvendt science fiction.
- Her er Five Points. - Ja. Five Points.
VI ville genskabe downtown New York i Cinecittà Studios,
fordi både Fellini og Pasolini lavede film der.
Det betød meget for mig. Og George Lucas kom på besøg.
Han sagde: "Ingen kommer til at lave en sådan film igen.
Disse filmset bliver aldrig genskabt igen."
Det var et projekt til mange millioner dollars
at genskabe New York ved århundredeskiftet.
At have ansvaret for det: "Du godeste.
Man skal passe på, hvad man ønsker sig. Det er en ydmygende oplevelse."
Her er leveren.
Nyrerne.
Hjertet.
Daniel og Marty havde arbejdet sammen før.
Jeg husker første dag på settet,
hvor de diskuterede, hvordan kød skulle udskæres.
Daniel havde medbragt en ægte slagter, og de brugte nogle timer på det,
mens hele filmholdet sad der
og diskuterede, om det blev kotelet eller mørbrad.
Det er dræbende.
Hovedpulsåren. Det er dræbende.
Din tur.
Et så intenst samarbejde mellem instruktør og skuespiller
havde jeg aldrig i mit liv set før.
Martin er søgende. Hvis du vil gå længere,
så vil han altid bakke dig op.
Han er så fuld af glæde og opmuntring
for at se, hvor langt man kan strække noget.
Hovsa!
Brækkede du ikke næsen dengang?
Jo.
Mit ansigt var så blodigt,
at man ikke kunne se, at det meste af blodet var mit eget.
Det var min ide. Det var min egen skyld.
Jeg betalte prisen.
Hvad skulle det være? Kam eller kotelet? Mørbrad eller skank?
- Leveren! - Milten!
Jeg havde været så besat af projektet i så mange år,
at jeg puttede alt i det.
Det skabte problemer med Harvey Weinstein.
Harvey var en høkertype og en bølle. Han er ingen kunstner.
Men han ville så gerne inviteres med ved kunstnerbordet,
og det var hans vej ind.
Marty var fast besluttet på at gøre filmen færdig,
og han har arbejdet med nogle meget besværlige producere.
Det er en god egenskab.
For man kan ikke lave disse store film uden finansiering.
Han elskede film,
og han ville lave noget stort i 50'er og 60'er stil
som David Lean eller Metzger.
De ville jeg i øvrigt også, men på min egen måde.
Og han går ud af billedet.
Jeg ville lave noget, der var så autentisk som muligt
fra min egen forståelse
og fra alt det, jeg havde læst og researchet igennem årene.
Han havde også en film, der skulle sælges.
Det værste for ham var hattene. Han ville ikke have, at folk gik med hat.
Jeg forklarede: "Alle gik med hat dengang.
Hvad kan jeg sige? Alle gik med hat."
Jeg ville bare se dit ansigt.
Intet ondt ment.
Men samtidig ville han ikke risikere,
at noget så mærkeligt ud.
- Eller grimt ud? - Ja. Præcis.
Man har en flot mand, og smukke kvinder.
Folk skal kunne se dem.
Man må samarbejde om det. Man prøver at skabe en film sammen.
Og de sidder med pengene.
Det er bytte-bytte købmand.
Ellers bliver filmen aldrig til noget.
Når man går ind i denne branche, så genfødes man
ind i en verden af konflikt og korruption.
Der vil altid være en modsætning mellem pengene og magten
og de kreative typer,
som prøver a fortælle historier for de penge.
Jeg filmede på en bestemt måde,
hvor jeg fulgte mine tegninger, og det tog lidt længere tid.
Harvey blev rasende.
Han sagde: "Det bliver for dyrt."
Studiet ville ikke betale for det hele.
Jeg måtte virkelig fokusere på,
hvad jeg mente var det vigtigste at filme,
så jeg igen kunne få kontrol over produktionen.
Presset var ekstremt.
Men Martin er en kriger.
Han er den, der vinder.
Jeg kæmpede for det, jeg måtte, men jeg havde en svaghed.
Jeg ændrede hele tiden på manuskriptet.
Den dag i dag er det ikke færdigskrevet.
Der var en masse snak... om manuskriptet.
Det var under konstant udvikling.
I visse tilfælde fandt vi på nye ting undervejs.
Når det skete...
Så kom pengefolkene og spurgte: "Hvad laver I?"
Der var en del forfattere på settet.
En af dem var spion... for Weinstein.
Og han sp... Han udspionerede os.
Han meldte tilbage alle vores forseelser og det hele...
Nå, men en dag flippede Martin ud og kastede hans skrivebord ud af vinduet.
Det var fra anden sal, så vidt jeg husker.
Jeg gik ind til produceren og så skrivebordene,
og jeg tog et og kastede det ud.
Og det var mit...
En af de andre sagde: "Det var ikke hans skrivebord."
Jeg var så opfarende. Alle var...
Det var hårdt.
Martin Scorseses forsinkede epos,
Gangs of New York, kan nu ses over hele landet.
- Goddag. - Goddag.
Filmen gik langt over budget. Alt stod på spil.
Jeg gjorde alt, hvad jeg kunne for at øge opmærksomheden omkring filmen.
Den egentlige grund til, at Marty er her,
er for at prøve at skrabe nogle af de mange penge hjem igen.
Jeg ved ikke, hvordan man sælger en film.
Åbenbart skal man vise sig på tv, tale om filmen,
vise, at man er et rart menneske.
Ja, ja.
Gangs of New York har premiere på fredag. Her er Martin Scorsese.
Heldigvis gik det godt.
Filmen var en økonomisk succes.
Anmelderne elskede den.
EN SJÆLDENT MODIG FILM. FORTRYLLENDE!
Men Gangs var... en besættelse.
Og hvis jeg kunne gøre den færdig...
Den er ikke færdig. Den bliver aldrig færdig.
Jeg tror...
at jeg gjorde mit bedste under omstændighederne.
Læg det fra mig, tag en dyb indånding.
Og det lykkedes mig til sidst.
På det tidspunkt i mit liv
havde jeg fundet en slags stabilitet, og det var Helen.
Helen kontaktede mig.
Hun sendte mig en bog, en bønnebog.
Indeni lå der et brev.
Jeg kendte hende ikke. Hun var fan. Jeg tænkte: "Er det ikke utroligt?"
Vi mødtes et år senere.
Og så mødtes vi endnu oftere.
Hun var ved at skrive en bog
om den store britiske instruktør Michael Powell.
På det tidspunkt var hun bogredaktør på Random House.
Helen var en af de store redaktører.
...en ung digter, som lever i et samfund,
som er blevet overtaget af penge og teknologi.
1994. OPTAGELSE FRA JULES VERNE DOKUMENTAR
Helen voksede op i en helt anden verden end Marty.
Hendes tiptipoldefar skrev under på uafhængighedserklæringen.
Det var hendes verden.
En anden verden, men en pragtfuld forening.
- Sådan, god pige. - Hitchcock vinkel.
Ud af det kom Franscesca
den 16. november 1999.
Hun blev født fem uger for tidligt.
- Du godeste. - Ja.
Vi mistede næsten dem begge to...
klokken fire om natten.
Hun var 52, da hun fik mig.
Det var ikke et nemt svangerskab.
Så jeg er lige som...
De kaldte mig deres mirakelbarn.
Sikke en stor pige.
Sikke en stor gnavpot.
Alt forandrede sig.
Min far var der altid for mig.
Jeg husker, at han læste højt for mig da, jeg var yngre.
Han læste biblen.
Hver aften læste vi mere og mere.
Jeg tror, han var meget impulsiv som ung.
Han prøvede a finde sin sti, og det tror jeg, han gjorde med mor,
men det tog sin tid.
Efter miseren med Gangs of New York
sagde jeg: "Nu vil jeg lave en film."
Jeg vil lave noget og føle mig fri og lave noget spektakulært.
Start motoren!
Så faldt manuskriptet til The Aviator i skødet på mig.
"HELL'S ANGELS" ÅR ET
Leo havde læst en bog om Howard Hughes. Vi havde et godt manuskript.
Det handlede om filmproduktion og flyvning
og affæren mellem ham og Katharine Hepburn.
Jeg tænkte: "Wauw! Hollywood i 20'erne og 30'erne, sejt!"
Flysekvenserne, action-elementer.
For helvede!
Aviator var ligetil,
og jeg kunne nemt filme den,
men der var så mange elementer, som jeg kunne identificere mig med.
Hvorfor bevæger de sig så langsomt? Sådan var det ikke.
De ligner små modeller.
Man kunne fornemme, at Marty
følte en vis samhørighed med Howard Hughes karakter.
For helvede.
Han forstod virkelig...
...mandens ambitionsniveau.
- Det skal lykkes. - Gyrokraften er for stærk.
Prøver du et loop, så havarerer de.
Det er for helvede filmens højdepunkt, Frank. Få det til at fungere.
Da han læste manuskriptet
og så, at Hughes instruerede filmen Hells Angels,
og der stod: "År tre", så sagde han: "Ham her kan jeg forholde mig til."
"HELL'S ANGELS" ÅR TRE
Han blev ved, indtil alt var perfekt.
Howard Hughes skal nu redigere 40 kilometer film.
Han er lige så besat som Howard Hughes. Marty er utrolig fokuseret.
Utrolig omhyggelig.
Det er ikke nok. De nitter skal flugte.
Hver skrue og samling skal forsænkes.
Han havde storyboards i hovedet.
Ofte var de utrolig kunstfærdige, især hvis der var en scene,
som han ville filme fra alle mulige retninger.
Jeg husker, da jeg fløj the Spruce Goose for første gang.
Hånden på pinden, ansigt.
Så hånden på pinden, højre øje.
Så hånden på pinden, venstre øje.
Ekstremt nærbillede af mine øjne.
Over hovedet, vidvinkel.
Og så "øger ydelsen", gentaget i to dage.
UDDRAG FRA THE AVIATOR
Jeg var ved at miste forstanden.
Gud. Jeg bliver sindssyg.
Howard Hughes har storhedsvanvid,
men han er samtidig et geni.
Han har en lille fejl i sig,
som er hans svaghed. Det havde med kontrol at gøre.
Lige der, Bob.
Med kontrol...
Du så det ikke. Lige der.
...hvor langt kan man kontrollere ting? Kan man kontrollere alt?
Kan du forestille dig, at du vil lave flere film med Leo?
Ja. Vi gik igennem en sej proces med den sidste.
Man lærer, hvordan man arbejder sammen.
I Gangs of New York var følelsen:
"Godt, det er første gang, vi samarbejder."
På den alder var jeg nok lidt af en irriterende spørgejørgen.
Jeg spurgte ham om slutningen og om min karakters motivation.
Eller bare sige bum og ikke drøne ned i gulvet.
Han får et udtryk i ansigtet, som siger:
"Ja. Jo. Hm. Godt."
Det tog mig et stykke tid efter Gangs, før jeg forstod,
at han giver en lov til selv at finde ud af det.
Jeg...
Jeg kan lide ørkenen.
Jeg husker en scene især.
Min karakter, som har OCD, har låst sig inde på sit screeningrum.
Folk prøver at få ham ud derfra.
Katharine Hepburn går ind for at snakke med ham.
Howard, lås op for døren.
Men han vil ikke,
fordi han er bange for bakterier.
Det kan jeg ikke, skat.
Vi havde filmet scenen måske 10-20-30 gange.
Det fungerede ikke. Jeg ved ikke, hvad det var.
Han havde en mine på.
Han ville ikke give mig anvisninger, men...
Han sagde: "Der er noget galt her, og scenen fungerer ikke."
Han fortsatte i samme stil:
"Åh, jeg har brug for dig. Jeg lider så forfærdeligt."
"Vil du have, at hun kommer ind?" "Nej." Jeg sagde: "Så må du lade..."
Jeg hører dig, Katie.
Jeg kan altid høre dig, selv i cockpittet med motorerne i gang.
Ja, men det er, fordi jeg taler så fandens højt.
Da forstod jeg det:
"Det handler om at blive en mand."
Jeg er glad for dig. Kate.
Gå nu væk. Kan du gøre det?
"Jeg holder af dig. Jeg elsker dig. Men ikke lige nu, skat."
Gå nu væk. Vi ses snart.
Jeg tænkte: "Det var aldrig faldet mig ind."
Det var ikke noget, han sagde, jeg skulle gøre.
Det var var bare noget, han vidste var fejlslagent.
Men han ville ikke sige, hvad jeg skulle gøre.
Han ville have, at jeg selv fandt frem til det.
Det var et vellykket projekt, og folk kunne lide filmen.
Den blev Oscar-nomineret.
- Vi fik elleve Oscar-nomineringer. - Flot.
Utroligt.
Vi fik et sygt antal nomineringer.
SCORSESES 'AVIATOR' FÅR 11 OSCAR-NOMINERINGER
Og det blev bemærket, at Marty aldrig havde vundet en Oscar.
Martin Scorsese er en ypperlig instruktør,
som aldrig har vundet en Oscar for bedste instruktør.
Taxi Driver, Raging Bull, Goodfellas, listen er lang, men ingen Oscar.
Det lagde jeg også mærke til.
Hollywood ignorerede Mean Streets totalt.
Det var endnu værre med Taxi Driver. Det var meget ubehageligt.
Hverken Schrader eller jeg blev nomineret. Ikke som med Raging Bull.
Alle mente, han ville vinde for Raging Bull.
Derfor fik de King Vidor med til overrækkelsen,
fordi de vidste, at han var en mentor for Marty.
Og vinderen er Robert Redford...
Han burde have vundet en masse priser allerede.
Han er blevet nomineret en del gange.
Barry Levinson for Rain Man.
Kevin Costner for Danser med ulve.
Gangs var fantastisk, for den fik 11 nomineringer. Vi vandt ikke en.
...til Roman Polanski.
Med Aviator tænkte jeg: "Måske giver de mig en Oscar denne gang."
Ser du frem til Oscaruddelingerne?
Ja... Men med en vis ængstelse.
Det er en stor film.
Det er den slags film, som akademiet vil kunne anerkende.
Ingen tvivl om det.
Skulle det ske nu, ville det være noget helt specielt.
Jeg havde aldrig været med til Oscars før,
og jeg sad lige bag ham. Jeg husker...
...Cate Blanchett vandt.
Cate Blanchett i The Aviator.
Thelma Schoonmaker vinder.
Det er lige så meget din som min, Marty.
Kostumerne vinder, ikke? Alle vinder.
Oscaren går til...
Clint Eastwood for Million Dollar Baby.
Er det vigtigt, at du får en Oscar?
For mig...
Jeg tror ikke, det kommer til at ske.
Volden er nok delvis skyld i det,
men han kan heller ikke lide...
THELMA SCHOONMAKER FILMREGISSØR
...at lave noget, der er sort-hvidt.
Han fortæller dig ikke, hvad du skal mene, som så mange film gør.
Mange film gør det. Det gider han ikke.
Han vil have, at man føler det.
Hans kendetegn som filmskaber er den morale ambivalens.
Han er ikke interesseret i...
JODIE FOSTER SKUESPILLER, TAXI DRIVER
at fortælle dig historiens morale.
Hans filmer handler om de ting,
som vi ikke forstår om os selv,
og han udstiller dem. Han siger: "Sådan har jeg det.
Sådan føler jeg det lige nu." Og han putter karaktererne frem,
og vi må selv udrede det og nå vores egen forståelse.
Som i New York, New York...
da jeg filmede slutningen, og fik dem til at gå bort fra hinanden.
George Lucas sagde:
"Filmen tjener 10 millioner dollars mere, hvis de ender sammen."
Han har ret.
Han har fuldstændig ret.
Men jeg kan ikke bare sige: "Fint, I får en happy ending."
Altså, Hollywood... Jeg hører ikke til der.
Jeg har ikke den mentalitet.
Jeg beundrer Hollywood, og en del af mig ville være der,
men jeg kom ikke fra det miljø. Jeg ved ikke, hvad fanden... vel.
Jeg gør, hvad jeg gør.
Ja. Når som helst.
Klar og action.
Godt, børn.
Okay.
Det er godt. Godt.
Jeg fik et manuskript, jeg kunne lide.
En vild gangster-historie, The Departed.
Den handler om informanter...
457 ...og den er baseret på Bostons politi og underverden.
Jack Nicholson spiller gangsterchefen.
Den minder om de andre film, jeg har lavet.
Jeg kendte Jack, men vi havde aldrig arbejdet sammen.
Jeg gav ham manuskriptet, og han ringede tilbage og sagde...
Det første, han sagde var: "Giv mig en rolle."
Jeg forstod, at måden, karakteren var skrevet på
var nærmest: "Det er mig, der bestemmer."
Først ville der stå: "Han er yderst velklædt."
Nej, ikke rigtig.
Vi gør ham bister.
En mand kan se på hvad som helst, og få mening ud af det.
Departed handler om moralske konflikter
og om, hvem man kan have tillid til.
På det tidspunkt var vi jo gået i krig under falske forudsætninger.
"ONDSKABENS AKSE" TALE 2002
Regimet i Irak har forsøgt at udvikle miltbrand...
Det var et moralsk nulpunkt.
...og kernevåben.
Departed genspejler det. Alle stikker hinanden.
Han videregiver oplysninger til FBI.
Selvfølgelig talte jeg med FBI.
Ved de, hvem jeg er?
I Casino var de moralske nok til at vide, hvor umoralske de var.
I Departed...
har vi passeret det amoralske.
Vi holdt en forhåndsvisning i Chicago.
Det var som at være til rockkoncert.
Folk lo og skreg de rigtige steder.
Den aften var et af mit livs bedste oplevelser.
Men så kom studiet. De brød sig ikke om den.
De ville have, at en af dem overlevede.
Ja.
De syntes, at Billy, Leos karakter, skulle overleve.
Marty var ubøjelig.
Jeg spurgte: "Hvorfor skal en af dem overleve?" Han svarede: "Franchise."
Det gik ikke godt. Slet ikke.
Marty sagde:
JAY COCKS MANUSKRIPTFORFATTER & VEN
..."I vil ikke have, at de dør til sidst. Jamen, da jeg læste manuskriptet,
var det noget, jeg kunne lide. De dør alle sammen. Fint.
Og jeg tænkte: 'Jeg vil gerne lave denne film.' Jeg, Martin Scorsese.
Er I sikre på, at I vil have Marty Scorsese til at lave jeres film?"
På det tidspunkt sad alle og lo. Marty fik sin slutning.
Skyd mig nu.
Vi følte ikke: "Ja, vi vandt."
Sådan var det ikke. Jeg var ked af det.
Jeg dræber dig.
Studiet kunne slet ikke lide filmen.
De ville have franchisen. Det forstår jeg.
Men jeg hverken kunne eller ville give dem den.
De blev rigtig sure på mig, og det havde jeg det dårligt med.
Da forstod jeg: "Jeg kan ikke længere lave film for studier."
Men vi fik en Oscar-nominering.
Jeg var overrasket, fordi det er en barsk, vild og ondskabsfuld film.
Vi tre sidder her, fordi vi ved, hvor fantastisk det føles
at vinde en Oscar for bedste instruktør.
The Departed til Oscar-uddelingen...
Der stod Francis og Steven og George Lucas,
som han voksede op sammen med i filmfaget, for at uddele prisen.
Jeg tænkte: "Hvad sker der?"
Og Oscaren går til...
Martin Scorsese.
Mange tak!
Tak.
Tak. Tak.
Mange tak. Tak.
Kan vi lige tjekke konvolutten igen?
Tak...
Det er en overvældende ære...
Jeg var overrasket over, at netop denne film skulle vinde.
Men jeg blev bare ved med at dukke op.
Jeg skal lige banke under bordet.
De så sig om: "Gud, nu er han her igen. Hvad...?"
Der er så mange, som har ønsket dette for mig.
Fremmede på gaden siger det til mig.
I lægens venteværelse eller i elevatoren siger folk:
"Du burde vinde." Hos lægen: "Du burde vinde."
Så jeg siger tak.
Jeg ved ikke, hvad der skete. Helt ærligt.
Men det skete.
Da du hørte dem sige dit navn,
tænkte du: "Endelig"?
Det er et godt spørgsmål.
Jeg glad for, at jeg ikke vandt tidligere,
fordi mit hovmod ville have overtaget.
Jeg ved ikke, om jeg kunne have magtet at vinde, før jeg gjorde det.
Jeg er glad for, at det skete sådan.
Da jeg så Stevens smil,
tænkte jeg: "Der er noget i gære."
Jeg er glad for, at det tog lang tid. Det var det værd.
Med The Departed
kom filmbranchen ham i møde.
Han laver film, som holder ham i gang,
og Leo har...
en heldig blanding af talent og kommerciel gunst,
som gav Marty et kommercielt ståsted,
som han aldrig havde før.
Det er en sjælden blanding af talent og popularitet.
Han var ikke bange. Han fortsatte ufortrødent.
Han satte igen grænser for det.
Det følelsesmæssige rejse, vi tog under Departed, var vigtig.
Og vi bestemte os for at lave endnu en film sammen.
Det var et svært manuskript,
fordi det var så eksistentielt og havde med drømme at gøre.
Det er i orden.
Og ens egne mareridt
trænger ind i sindet på et sindssygt menneske,
men uden at seerne ved det.
Det var en sindssyg blanding af forskellige hændelser
og forskellige karakterer, som kom og gik.
Fortæl mig, hvordan du endte her.
De vidste det!
Forstår du ikke?
Alt det, du pønsede på. Hele din plan.
Det her er en leg. Det hele... er for dig.
Du undersøger ingenting.
Du er en rotte i en labyrint.
Det var en uhyggelig film.
Vi vidste ikke, om vi fortalte...
sandheden i historien, eller var det fantasi?
Var det fantasi?
Var det hans illusion? Vi ved det ikke længere.
Da skuespillerne læste manuskriptet opdagede vi:
"Øjeblik, den replik kan betyde tre forskellige ting."
Det gjorde mig...
Jeg fik et...
en slags forlænget panikanfald.
Kom nu.
Jeg kunne ikke engang tage en skjorte af knagen.
Det føltes, som om jeg var ved at få et hjertetilfælde.
Jeg satte mig ned, og...
Jeg kunne ikke trække vejret, og...
Det skete...
adskillige gange om dagen, og jeg kunne ikke arbejde.
Det lignede et sammenbrud over den verden, filmen drog mig ind i.
Jeg ville ud derfra.
Jeg husker, at hans humør skiftede drastisk.
Det var næsten,
som når en af dem fra Radiserne har en regnsky hængende over sig.
Jeg forstår det udmærket. Det er meget isolerende at lave film.
Man er inde i sit eget hoved
og tænker kun på projektet, dag ud og dag ind.
Derfor er han en god instruktør. Han udlever det.
Han mærker smerten meget intenst.
Man kan fornemme, at han bliver draget ind i sine film.
Han er næsten en method-instruktør, i den forstand.
Jeg har set fotos af ham på settet af Goodfellas eller Casino,
hvor han er klædt som gangster.
Jeg har set billeder af ham fra settet på Alice,
og han har cowboy-skjorte på.
I næsten alle hans film ser man det.
Han indretter sig efter arbejdet, og det kan være farligt.
Det er vildt farligt.
Shutter stak dybere af en eller anden grund.
Jeg ved ikke, om det er en god eller en dårlig film, men den påvirkede mig.
Og der skete også ting i mit privatliv.
Folk bliver syge.
Ens barn vokser. Man bliver ældre.
Man får nye ansvar, som man ikke havde tænkt på før.
Det hele kulminerede.
Ikke...
Angsten tager overhånd.
Det var ret voldsomt.
Endelig kom jeg ud af det.
Jeg kom ud af det.
- Hvordan kom du ud af det? - Vi blev færdige.
Jeg har arbejdet med ham i en del film,
så jeg tager det ikke personligt.
Men, jo, han var...
Han var i forfærdeligt humør under den indspilning,
men han var kisteglad, til Wolf of Wall Street.
Et, to...
...tre.
Jeg hedder Jordan Belfort.
Ikke ham.
Mig. Der er jeg.
For første gang fik vi muligheden
for at lave en film om udskejelser og overflod.
Den foregik i de sene 80'ere og tidlige 90'ere på Wall Street.
Det var som et fejlslagent romersk imperie.
Han var som en moderne Caligula.
Den handler om den type mennesker,
som er totalt fokuseret på kapitalisme og at tjene penge.
Penge køber ikke alene et bedre liv,
bedre mad, bedre biler, bedre fisse.
Det gør en også til et bedre menneske.
Det var en sand historie.
Han viser dig rundt i sit hus,
og han kommer ud med et glas juice i hånden.
Jeg tog 10-15 quaaludes om dagen for mine "rygsmerter".
Han spurgte mig: "Hvad gør jeg med juicen?"
Jeg sagde: "Smid den ud."
"Du er sgu da ligeglad med juicen."
Vi pitchede den til studierne.
Ingen ville have den udgave, som Leo og Marty ville lave.
De takkede nej af forskellige årsager.
Jeg tror, det havde noget at gøre...
med noget af indholdet,
men de kiggede på os, som om vi var sindssyge.
Heldigvis fik Leo den finansieret uafhængigt.
Så vi ikke var bundet...
af de store studier
og deres ledelse, som ofte ikke kan lide det, man laver.
Jeg sagde: "Vi har friheden til at gøre, hvad vi vil.
Lad os gå til den." Han sagde: "Ja, knægt. Lad os det.
Lad os kaste terningerne."
- Har du et eksempel? - Altså...
Åbningssekvensen, for eksempel.
Man ser en kvindes bagdel og...
Jeg har kokain og jeg...
- Åh ja. Kan du lide det? - Ja.
Han ville flytte grænserne til det næsten absurde til tider.
På settet var der
en abe på rulleskøjter,
eller måske et nøgent marchorkester, man var omgivet af vanvid.
Det var vildt og kaotisk og sjovt og langt ude.
Hvad fanden?
Pis af, Rocky.
Skuespillerne var med på
at overgå hinanden.
Nogen sagde: "Jeg hørte, at Jonah spiste en guldfisk i sin scene."
Så var der en, der sagde: "Passer det?"
Man kunne se dem tænke: "Jeg vil gøre noget endnu vildere."
Skalp!
Det var en meget løssluppen stemning,
En dag kom Leo ind og fortalte Marty:
"Hey, husker du, at Jordan Belfort fortalte mig,
at en luder havde stukket et stearinlys op i røven på ham?"
Jeg sagde: "Ja, wauw, det er sgu morsomt."
Men så forstod jeg, at han faktisk tilbyder at gøre det.
Her har vi Leo og jeg filmer Leos røv med et stearinlys.
Hele dagen hørte man...
...fra bag kameraet, hele dagen.
Spiser I sushi?
Han var 70 år gammel, da vi filmede Wolf,
og nogle dage arbejdede vi 20 timer i træk.
Og han kørte bare på, og han lo, og han følte sig fri.
Hvis man føler, at scenen skal spilles
helt anderledes, end hvad folk forventede.
Jeg sagde: "Lad os ændre hele scenen."
Han svarede: "Fint, lad os det."
Han og Leo arbejder utrolig godt sammen,
men jeg følte aldrig, at jeg stod udenfor.
Vi omskrev en større scene aftenen før.
Leo, Marty og jeg gik ind på et værelse og...
jeg sagde: "Scenen, vi skal filme i morgen,
hvor min karakter kommer ind og forlanger en skilsmisse...
det føles ikke naturligt, at hun bare kommer ind,
beder om en skilsmisse og forsvinder ud af filmen."
Vi hev bøgerne frem og lagde hovederne i blød.
"Hvad, hvis det her sker?" Vi sad der til klokken 3.00 om natten.
I manuskriptet stod der,
at jeg går ind, giver ham papirerne og siger: "Jeg vil skilles."
Og det var så det. Hvad det endte med
var, at vi...
Åh gud. Åh.
Åh gud.
Jordan og Naomi ligger i sengen.
De dyrker noget ret mærkelig sex.
Åh, skat.
Det var så godt.
De gør sig færdige, og hun afskyr ham.
Det var sidste gang.
Hvad mener du, skat?
Det er sidste gang vi har sex sammen. Jeg...
Hun siger: "Jeg vil skilles." Han siger: "Hvad?"
Og de kommer rigtig op at skændes.
Det tror du. Du tager ikke mine børn fra mig...
- Jo, jeg gør, Jordan. - ...din lede smatso.
Fuck dig, din so!
Vi var ikke bange for at gøre visse ting i filmen, som huslig vold, for eksempel.
Alle sagde: "Gør det ikke."
Nej, vi kører linen ud med fyren her.
Sådan er det. Hun kommer i vejen, og han slår hende.
Du skal ikke røre ved mig!
Skat, du skal på tur med far, ikke?
Han er høj på coke. Han løber ud og tager vores datter.
Han tager hende, og jeg løber efter ham.
Skrid ad helv...
Jeg banker løs på bildøren...
og så starter han bilen.
Jeg får fat i et koben og smadrer løs.
Åh, nej.
Åh. Hjælp. Tag barnet.
Skylar!
Scenen blev lidt anderledes,
end den oprindeligt var skrevet.
Og det var natten før.
Ja... Det var vildt.
Er hun okay?
Måden, man kunne skildre karaktererne på
og være så ærlig omkring menneskets mørke sider.
Marty tror, at vi alle indeholder mørke sider.
Jeg tror ikke, han dømmer dem.
Han er ikke bange for at udforske vore mørke sider.
GLORIFICERER 'WOLF OF WALL STREET' KRIMINELLE? JA.
BARNLIG, KVINDEFJENDSK
"THE WOLF OF WALL STREET" ER EN FILM OM ET RØVHUL, FORTALT AF ET RØVHUL
Det er meningen, at den skal provokere. Jeg beklager, men sådan er det.
Vi vil alle gerne være rige.
Sådan er vi. Vi har potentialet til at blive som dem.
Vi må acceptere den del af menneskets natur,
som gerne tager fra andre, uden at dele.
Spillet handler om at flytte pengene fra klientens lomme til din egen.
Ja. Men hvis du samtidig kan tjene penge til klienten,
så nyder alle godt af det. Ikke?
Nej.
Problemet er det glamourøse i at kunne gøre, hvad man har lyst til,
fordi man ved, hvordan man bedrager andre mennesker.
Det drejer sig ikke om penge eller sex.
Det handler ikke om, hvad kvinder ønsker. Det handler om mandens magt.
Det handler altid om magt.
Kontroversen omkring Wolf of Wall Street
efter fremkomsten af social medier.
Den blev diskuteret til hudløshed online.
Men efter filmen kom ud...
MARK HARRIS FORFATTER & JOURNALIST
...og spillede i biograferne, så var der mange, der så den.
Der er noget uforskammet over den måde, de behandlede både
penge og mennesker.
Det er filmens formål. Den reflekterer den mentalitet.
- Vi ville lave... - Leo!
- ...et portræt af... - Leo!
...dagens kulturelle landskab.
AIG, LEHMAN CHOK RAMMER VERDENSMARKEDET
Men Wolf of Wall Street var et kæmpehit.
Ja. Det passer.
Vi havde forstået, hvor mislykket det hele var blevet.
Vi så det ske.
Mange af de mennesker, som hærgede vores økonomi, endte med bonusser.
Helt sindssyge pengemængder!
Efter filmen kom ud, skulle Leo og jeg til Paris.
De var unge, som gik ved siden af dem og lavede McConaughey-numret.
Vi var helt chokerede.
Filmen var populær i Frankrig. Det var Leos største film i Frankrig.
Tænk over det. Større end Titanic
og større end Inception, som begge var film med kæmpebudgetter.
Den dag i dag er det Martys mest profitable film.
Wolf of Wall Street er noget...
altså, folk i min generation aner ikke, hvem han er,
men siger jeg: "Han instruerede Wolf of Wall Street."
"Nå, instruerede han Wolf of Wall Street."
Det blev lidt tosset.
Velkommen til Martin Scorsese.
Nyd det.
Han bryder sig ikke rigtig om at blive genkendt.
Vi holdt op med at tage ud og spise, fordi folk kom bare hen til os
midt i maden.
Men en gang gik vi to ud
og gik bare over gaden og fik pizza,
og jeg glemmer det aldrig, det var højdepunktet i mit liv.
Vi sad der bare.
Og nød vores pizza. Ingen forstyrrede os.
Jeg tog et billede af ham i hans lille hat, og det var fantastisk.
Men ellers var der ikke meget privatliv,
så han er enten hjemme, på kontoret eller på arbejde.
Han har altid gang i noget.
Han sidder aldrig stille.
Selv når han ikke laver noget.
- Vi må tale sammen senere. - Jeg skal bare bruge tre minutter...
Det er første udkast af storyboards, meget groft.
Hvis der skal ændres noget, så finpudser vi det.
Han producerer en enorm mængde ting.
Filmskabere, som han har opdaget og vil hjælpe, og hans venner.
Marty er producer eller administrerende producer
for 20-40 projekter.
Det er interessant.
Og så er der jo Film Foundation.
Marty har altid villet fremme filmmediet.
Han tænker på, hvilke film bør restaureres,
og det er ikke arbejde for ham, det ligger bare i hans natur.
Marty reddede Powell Pressburger film fra udslettelse.
Han viede sig til det. Han arbejder fortsat med det.
Film Foundation har haft med mindst 900 film at gøre.
Der er også World Cinema Project,
som har en lignende funktion for indiefilm lavet i forskellige lande,
som ikke har adgang eller evnen
til at restaurere eller bevare gamle film.
Forestil dig
malerier, som bare bliver kasserede.
De kom aldrig op på væggen. De forsvinder bare.
Hans livs værk, udover at lave film, handler om
at få den næste generation til at forstå,
hvor vigtig filmkunsten er.
Vi må koordinere med George Lucas' kontor.
Vi har Film Foundation.
Det er spillefilm og dokumentarfilm.
Vi arbejder nu på reklamer. Og rejsefilm.
Ja! Tandlægen.
- Du elsker tandlægen. - Ja. Han er en sød mand.
Det er det eneste sted, jeg kan hvile mig.
Et styks rodbehandling, tak.
Seriøst, man kan intet foretage sig. Rodbehandling, man sidder i stolen...
Man bliver bedøvet og så videre. Det er jo ikke sjovt. Men...
Der sidder man bare i halvanden time, og...
Godt. Jeg er smuttet.
Da jeg begyndte at arbejde som Martys assistent,
da havde han godt nok temperament. Han kunne blive så frustreret.
Du kunne blive så arrig,
- at du smadrede telefoner. - Det var tilfredsstillende.
Hvad gjorde du? Du slog dem bare i stykker?
Det er mange år siden, men...
Det var tåbeligt, for jeg skulle jo bruge en telefon.
Helt ærligt.
Det var ikke altid hyggeligt,
især om morgenen, hvis bilen ikke dukkede op, og han var sent på den...
Det kunne godt blive lidt anspændt.
Men udviklingen skete,
da vi arbejdede på Living in the Material World.
Folk siger altid, at jeg er den Beatle, der har forandret sig mest.
Men det er det, livet handler om.
Pointen er...
medmindre man er bevidst om en gud, så må man forandre sig, fordi...
Jeg lærte om meditation, da vi lavede George Harrison filmen.
Hvordan man trækker sig tilbage og stilner vreden.
Man stilner den. Vreden er der fortsat,
men man kan skubbe den tilbage, så den ikke høres så højt.
Man siger: "Okay. Vi kan klare det her." Ikke?
Og det skal gøres af kærlighed.
- Se den lille kylling. - Det er helt klart en gekko...
Cathy, Francesca og jeg
havde forskellige fædre.
Afhængig af, hvor han var i sit liv.
Da jeg var lille, havde han skæg.
Et stort skræmmende skæg og det inten...
Og han rullede med øjnene og så bister ud.
Det har han stadig. Det er vreden, der presser ham.
Men nu er der mere...
SERAFINA, BARNEBARN
...han er mere til stede.
Få de hjerter væk fra mit hoved.
Jeg har kun...
- Ja. - Sådan.
Han prøver, som til familiemiddage,
så prøver han at være mere til stede,
og familiemiddagen er vigtig for os.
Mor! Vi må gemme dig, hurtigt!
- Nej, I må ikke gemme hende. - Gem dig i skabet.
Og så gik vi ind i stuen.
I nogle timer,
for at se film eller bare hygge.
Ja.
Vil du gerne være en vampyr?
Jeg er muligvis dømt til at være en af dem.
Hørte du det?
Av!
Vreden kunne fortære dig og gjorde det i nogle år.
Ja. Det var et mirakel, jeg kom ud af det. Man kan ikke leve med sig selv.
For at leve må man kunne leve med sig selv.
Han er blevet meget roligere... med alderen.
Men...
han bekymrer sig meget om mig,
og jeg tror, han har en tendens til at bekymre sig
på grund af min mor.
Jeg går i seng. Godnat skat.
Ikke mange ved, at min mor er syg.
Hun fik Parkinsons som 30-årig.
Det er tidligt at få Parkinsons.
Det var før, hun mødte min far.
Du kom forbi kontoret, ikke?
På et tidspunkt sagde du, at du havde sendt mig...
Ikke et fanbrev...
Det var det jo sådan set.
Du...
jagtede mig rundt på kontoret.
Det passer jo ikke. Fandens. Nej, det er sandt.
Du stod i vejen.
Jeg prøvede at lave en film.
Vi laver film her.
Folk ser...
De ser ham og ser hans film,
og de ser priserne og sådan noget, men...
min mor er en stor del af hans liv.
En endnu.
Da jeg var yngre, var sygdommen ikke fremskreden.
Men det blev meget værre, da jeg blev ældre,
og hun kunne ikke rigtig gå længere.
Det er sket, at han var på settet og...
hun faldt om, og så måtte han køre på hospitalet med hende.
POUR MA GRANDE PIVOINE INSTRUERET AF FRANCESCA SCORSESE
Han blev så fortvivlet.
De står hinanden så nær.
Hvad trænger du til?
Jeg ville...
Hvad er det?
Ka...
Kalenderen?
Kataloget.
- Nå, kataloget. - Ja.
Men... ligger det hernede?
Den sygdom er fandens hård, ikke?
Men han lader sig ikke gå på.
Det virker, som om han kan håndtere det.
Det er rimeligt at antage,
at hvis ikke Marty havde gået igennem alt det, han måtte igennem dengang,
så havde han ikke kunnet være så til stede, som han er nu.
Han lærte, at en kunstner godt må være egoistisk med sin kunst,
men han behøver ikke være egoistisk med sit liv.
Efter Last Temptation of Christ ville jeg gå dybere.
Jeg læste Silence i september '89 og tænkte: "Jeg må lave den her."
Den stiller spørgsmålstegn ved hele essensen af denne revolutionære...
kristne tankegang.
Det er en sand historie fra Japan i det 17. århundrede.
Der var en stor konflikt mellem de katolske missionærer
og det japanske styre.
Det resulterede i måske 35.000 martyrer.
Der sker noget andet med missionæren Rodrigues.
Jeg var interesseret i måden
nogle af de vigtigste missionærer som tog til Japan, blev frafaldne.
De opgav deres tro.
Hvis du ikke afsværger dig Kristus, bliver fangerne hængt over graven,
indtil du gør det.
De vil langsomt forbløde, dråbe efter dråbe.
Silence, måske mere end nogen anden film,
kæmper med spørgsmålet om hvad...
ARI ASTER FILMINSTRUKTØR
...det betyder at være kristen.
Hvis du ikke afsværger dig Gud, så kan de ikke reddes.
Hovedpersonen er yderst arrogant,
og han påstår, at han aldrig kunne blive frafalden.
Men endte med at blive det for at redde andre mennesker.
Det eneste, Kristus-agtige karakteren gør i filmen,
er at fornægte Gud.
Jeg tror, han fortår alvoren i, hvad Jesus beder om.
Han beder ham... være den, han skal være.
Det er en historie, som slutter med, at fyren
fornægter den kristendom, han prædiker.
Og derved finder han den ægte kristendom.
Og hvad er det?
Stolthed står for fald?
I sidste ende er det ydmyghed.
- At lære ydmyghed. - Ja.
Deri ligger historiens skønhed.
Hvad jeg synes er bemærkelsesværdigt er filmens epilog.
Den ender som en slags kærlighedshistorie
mellem præsten og Kichijiro, som er en sølle stakkel.
Han gør forfærdelige ting. Han er forræder. Og egoistisk.
Fyren gør det samme igen og igen.
Han vil så gerne være kristen,
men så stikker han alle, også præsten.
Han minder om Johnny Boy karakteren, ikke?
Ja. Judas var også Johnny Boy.
Kichijiro, Johnny Boy.
- Han er synder. - Ja.
Undskyld, jeg er så svag.
Jeg tror, at Marty identificerer sig mere som Kichijiro
end nogen af de andre figurer i filmen.
Hjælp mig fader. Tag bort min synd.
Jesus sagde:
"Hvorfor skulle jeg hænge ud med præster og den slags? De klarer sig.
De, der har brug for hjælp, er synderne.
Man ser det i Mean Streets. og i Raging Bull.
Man ser det i Goodfellas.
Jeg tror, det når sit højdepunkt i Silence.
Det at føle sympati for et menneske der er så ynkeligt.
Kichijiro er den, der lærer fra sig.
Fordi til slut
er det næsten, som om Jesus virker igennem ham
for at lære Rodrigues om kærlighed og tilgivelse og medfølelse.
Betragter du stadig dig selv som kristen?
Ja. Det mener jeg.
Det gør jeg.
Jeg måtte afvise det, finde det igen, afvise det igen, prøve at finde det igen,
for til sidst at finde en form for trøst ved det.
Vi nærer alle tvivl og angst...
Når man endelig forstår sin tro, så er man død.
Det er virkelig...
Det er at bevæge rundt i et mørkt rum og ved berøring prøve at lede.
Man må prøve at gøre fremskridt.
Hans film har hjemsøgt mig.
Især The Irishman.
Jeg havde ikke arbejdet med De Niro siden Casino. Det er lang tid.
Men Casino blev den sidste af slagsen, for The Irishman var meget anderledes.
Selv om omgivelserne er de samme.
Fuck. Lort.
Det er noget helt andet.
Marty leder altid efter indhold, som han kan identificere sig med,
og det var tydeligt med The Irishman,
som handler om en outsider, som går på pension, og døden nærmer sig.
Det jeg husker mest er at se Bobs børn afvise ham.
LUKKET
Peggy. Jeg vil bare snakke. Peggy...
Det er prisen, man betaler for det idiotiske og storladne liv,
som han troede, han levede.
Og der ser man prisen for det.
Bob De Niro mutters alene, på et alderdomshjem.
THELMA SCHOONMAKER REGISSØR, THE IRISHMAN
Han ved ikke engang, at det er jul. Han er alene.
Han har betalt prisen.
- Må hans nåde vare evigt. - Må hans nåde vare evigt.
Godt, Frank. Jeg besøger dig snart igen. Ikke?
Meget snart, efter helligdagene.
- Nå. Okay. - Gud velsigne dig, Frank.
I lige måde. Tak.
Er det jul?
Næsten.
Jeg skal ingen steder hen.
Da Bob først gav mig bogen, var han rørt til tårer.
Folk ældes. Det havde bogen i sig.
Jeg sagde...
Alt det, mennesker står over for,
er i sidste ende det samme.
Vi må se vores udryddelse i øjnene.
For mig havde The Irishman
et parallelt tema.
Man ser disse vidunderlige mennesker,
som har arbejdet sammen i mange år.
De ting, vi har gjort sammen, jeg er så taknemmelig for...
Når man tænker over det,
så var vi to unge fra downtown, som kendte lidt til hinanden.
Og pludselig skete tingene bare.
Det er ret fantastisk.
Jeg tror, at Marty er virkelig engageret i det, han laver.
Det kommer ikke til at forandre sig. Og tak for det.
Der er mange dygtige filmskabere i verden,
men han ville nok gøre det gratis.
Han ville være filmskaber lige meget hvad.
Filmmediet opslugte ham i en tidlig alder og slap ham ikke igen.
KILLERS OF THE FLOWER MOON FORPRODUKTION
Føler du, at siden hver film har en anderledes...
Man kan ikke lægge hele sin sjæl i hver eneste film
på samme måde, ellers ville man nok...
- Det sagde lægen i hvert fald. - ...dø.
Dr. Klein, ja. Det sagde han til mig for 20 år siden.
Han sagde: "Marty, du kan ikke gøre det hver gang. Det overlever du ikke."
Vi flytter på det, så det følger dronen.
PÅ SETTET TIL KILLERS OF THE FLOWER MOON
Jeg har det svært med ikke at instruere
eller arbejde på en film i længere perioder.
Tre... to, et, og så to, sådan.
Ja. Nej, det var fint.
Hvor skal vi hen? Fra det samme sted?
Vil du starte igen ved "Ernest Burkhart..."?
Ja. Ja. Godt.
Hvad sker der?
- Er du klar? - Kameraerne er klar.
Godt, og action!
TEKSTER AF HANS MILLS