Downloaded from YTS.BZ
Official YIFY movies site: YTS.BZ
Летният поп феномен Даниел Новак превзема класациите с хита "Време".
12 000 деца и младежи дойдоха да го гледат на живо в петък.
Новият горещ хит докарва децата до нервен срив.
В деня преди концерта фенове се струпаха пред хотела,
в който бяха отседнали звездите.
Днес ще ви срещнем с чудото с един хит - Даниел Новак.
Г-н Новак, имам въпрос.
Дразни ли ви, че сте прочут само с една песен?
Аз пък искам да питам дали е досадно да повтаряте един и същи въпрос.
Аз съм номер едно.
Да посрещнем новата звезда на биреното небе на Майорка!
Не ви чувам. По-силно.
Даниел (на 49 г., необвързан) Чудо с един хит
Гласувай за Даниел
Благодаря.
Не забравяйте, че днес има 70 процента намаление.
Искам да изляза
Погледни към мен и се усмихни.
Благодаря.
ЧУДО БЕЗ ХИТ
Слушате ли ме?
Да, повторете. За момент се...
Заглавието е "Стратегии за лукс".
Проучване на кортизолните маркери
в слюнката на леко до умерено депресирани лица.
Да, не ви слушах. Наистина е много скучно.
Не ви разбирам. - Представете го по-добре.
За какво става дума?
Къде са емоциите? Защо спонсорите да харесат проучването ви?
Става дума за темата по същество.
Целта е с обосновани научни знания,
за да подобрим душевното здраве, устойчивостта и щастието.
Щастливите хора са по-социални, а по-социалните хора
няма да бъдат лукс в нашия свят, побъркан по устойчивостта.
Ако сме малко по-щастливи, няма да бъдем в това лошо положение.
Ако това не впечатли някого, какво друго?
Аз не търся спонсори, а публични средства.
Може ли да ви прекъсна?
Огледайте се. Виждате ли някъде публични средства?
Всеки път се моля на частен холдинг за тонер за копирната машина.
Имаме други проблеми - недостиг на хора, купища документи, рак.
Нямаме само публични средства.
Щастието на хората не е важно. - Г-жо Валдщет,
здравната каса не плаща за щастие.
Даваме ви помещения, които трябва да оправдавам всяка година.
И аз ще се радвам, ако излезе хит.
Хит.
Трябва ми нещо пикантно, емоция,
история за спонсорите. Чувствам се като рекламна агенция.
Здравей, Лиси. - Здравей.
Има ли осветление долу?
Благодаря. Ще кажем на домакина.
Желая ти щастие, но долу си имате достатъчно.
Много забавно.
Сякаш не се продавам достатъчно.
С две докторски степени сменям подлоги да си плащам наема.
Извинявай, нищо лично.
Благодаря за работата. - Отвори.
Благодаря, Ларс.
Добро утро.
Чухте ли? - Какво?
Имаме звезда в 305-а.
Наистина ли?
Той е буден.
Познаваш ли го? - Не.
Ужас. - Боже мой.
Изглежда много зле. - "Живей щуро, умри млад."
Закъснял е с 20 години да умре млад.
Здравейте.
Е?
Как се чувствате? - Аз...
Коя сте вие?
Хейзел Грамински - лекарят на смяна.
Това е д-р д-р Грьомел-Валдщет -
моят... нашият научен сътрудник. - Здравейте.
Какво е станало с главата ми?
Паднали сте през парапета на балкона.
Имате мозъчно сътресение и скъсани връзки.
Само това ли? - Не.
Според картона сте се простреляли в бузата.
Затворихме дупката с два шева.
Как се стигна до това?
Имате ли вестник? - Естествено, сега не нося,
но ние може да ви потърсим.
Първо ни разкажете нещо за себе си.
Добре.
Кога ще си тръгна?
Знаете ли къде сте, г-н Новак? - Къде?
В отделение за остри състояния. - То вече отмина.
Това е охранявано психиатрично отделение
на Мюнхенска университетска болница.
Какво означава "охранявано"?
Затворено.
Ерготерапия? - Той не участва.
Не иска да разговаря, да рисува, да се движи.
Какви други терапии му предложихме?
Ние нямаме други. - И не казва и дума.
За последен път каза нещо преди пет дни.
Какво каза?
"Аз решавам за живота си."
Съдийката няма да го пусне така. И аз не знам какво да правим.
Протегнете му ръка. Все някога ще я хване.
Следващият. - Извинете.
Може ли аз да направя опит?
Ето, ако гранулите чай с лимон са ви твърде сухи.
С това ли разчупвате леда? - Реших да се пошегувам,
за да установим връзка и после да мина на въпроса.
Гранулиран чай с лимон.
Какви бяха отзивите за оттеглянето ви?
Извинявам се. - Не, не. Беше добре.
И? - Нямаше такива.
Нищо, дори бележка в полето.
Оттатък провеждам изпитване с една малка група.
Може би ще се присъедините.
Започнахте добре, но и вие ще ме карате да говоря.
Честно казано, предпочитам хората да не говорят много.
Аз съм учен, а не терапевт.
Мислех, че имате желание да излезете от отделението.
Групата е отсреща, в клиниката.
Оттам се вижда градината.
Да, беше тъпа идея. Ще тръгвам.
Трябва да занеса пробите от урина.
Те изстиват.
Бих изпушил една цигара. - Не е позволено.
Боите се, че ще скоча и ще избягам.
Ще бъде интересна гледка с разкъсаните връзки.
Още не сте казали какво правите в групата.
Пеем.
Проверяваме дали пеенето развеселява тъжни хора.
Текущият разговор е на изчакване.
Моля, изчакайте. - Ало?
Ало? На линия ли сте? - Да.
Имате право. Няма съобщение.
Това е странно.
Да, съгласна съм.
Може да се е изгубило.
С кого точно разговарям?
Както казах,
аз съм източник, близък до него.
Даниел ти ли си? - Ало?
Пазя номера ти от времето, когато работех в "Билд".
Ало?
Още нещо. - Стойте там или ще ви избода окото.
Имам предложение за вас.
Помогнете ми да ги направя щастливи и ще ви освободя.
Не може да го направите. Вие не сте лекарка.
Какво... - Тук е така.
Ако служител каже, че се отваряте и участвате,
ще решат, че не сте опасен за себе си
и след подходящия период ще ви освободят.
Някой трябва да се застъпи за вас.
Подходящ период. - Това не зависи от мен,
а от вашия ангажимент.
Да. - Но ще стане много по-скоро.
И не искате да ме лекувате.
Може ли да бъда откровена?
Да.
Не ме интересувате. Трябва ми стръв, за да успее проучването ми.
Ще си помогнем взаимно. После правете каквото искате.
Вие сте много напориста.
Повече, отколкото мислите. - Повече ви отива от загриженост.
Да разчитам ли на вас? - Не.
Вън.
Добре.
Даниел? Ало? - Ало?
Здравей. Слушай, аз проучих.
Това е страшно. Поздрави от всички в редакцията.
По-добре ли си? - Идеално.
Има добри хора да ми помогнат. - Това е чудесно.
Слушай, имам сензация за двама ни.
Някой е отпаднал и получих следващото неделно интервю.
Какво? - Слушай сега.
Дават ми две страници за живота ти -
за откровен разговор за успехи и провали
без булевардни глупости.
Наистина ли? - Важният въпрос е как се чувстваш.
Може би малко избързваме. - Не, това е...
Къде си?
Вкъщи. - Може ли да се срещнем там?
Да, винаги. - Чудесно.
Ще говоря с фотографа и ще ти се обадя.
Добре, до скоро.
Какво става с Даниел Новак?
Изключено е да излезе. Не е безопасно.
Трябват най-малко шест седмици.
Нали каза, че се включва и е ентусиазиран.
Съдийката го освобождава. - Какво?
Минава на амбулаторно лечение. Това не е затвор. Благодаря ти.
Зарадвай се.
Лиси! Лиси!
Следващият.
По дяволите!
Бях на косъм.
Кърпичка?
Какво правите тук? - Дръпнете седалката. Коляното...
Попитах какво правите. - Коляното ми.
Беше отворено не за пръв път, съдейки по петната от вода.
Питам как излязохте от болницата.
Благодаря. Това имахте предвид, като казахте да си помогнем.
Не говорех за това. Боже, ако ви видят...
Не бива да сте тук. - Какво правите?
Връщам ви в болницата. - На ваше място щях да си помисля.
Защо?
Кой остави ключа на възглавницата?
Аз го...
Колко лекомислено.
Изнудвате ли ме? - Имаме уговорка.
Измъквате ме, а аз ви помагам.
Не се колебайте. Няма да се върна.
Няма да чакам седмици съдийката да ме пусне.
Или ще ме обвинят за невменяем и изобщо няма да ме пуснат.
Дали вече ме търсят?
Възможно е. - Вие ще ме прикриете.
Добре.
Какво правите?
Само проверете ситуацията.
Ако ме издадете, и вие ще загазите. Губите лиценза.
Не съм магазин за алкохол. - Да, все едно.
Изписване
Досие на пациента
И? - Да, всички ви търсят.
Издирване ли е обявено?
Може и да сте знаменитост, но най-много някой патрул да мине.
Не сте убиец с брадва. - Добре.
Ако се проваля, ще завлека и вас.
Вече го виждам. - Държа ви в шах.
Как можах да го допусна? - Така.
Приятна вечер. Ще ме откарате ли до града?
Искам... - А вашата част от сделката?
Добре, ще помогна с проучването.
В болницата, от която току-що избягахте.
Да.
Изпратете имейл на всички.
И къде да отидат хората?
Имам едно място. Може да... Всичките ли?
Да.
Как беше името ви? - Магдалена Хюбнер.
Константин Майнингер.
И миналия път ли бяха толкова?
Аз съм Сандра. - Намерих стръв. Разчуло се е.
Боже. - Д-р д-р Валдщет.
Много се радвам.
Аз също. - Обичам да пея.
Ела, Хелмут.
Ще оставя мъфините там.
Ела. Да седнем тук.
В никакъв случай. Ела, не може.
Къде е баща ти? - Брат ми е на бара.
Откъде разбра, че сме тук? - На живо изглеждаш различно.
По-добре, предполагам.
Не. - Добре.
Какво е да бъдеш прочут?
Това е минало. - Има плюсове и минуси.
Какви? - Извинявайте, чувате ли ме?
Ела, не може да бъдеш тук. - Влизай.
Забавлявай се.
Не може. Тя е пациентка в клиниката.
Страда от тежка депресия. - Супер. Ще стане по-щастлива.
Това не е игра. Ние действаме професионално.
Хората ли ви интересуват, или пробите от слюнка?
Присмивате ми се, но наистина имам по-важна цел.
Момичето ще обърка стойностите. - Не включвайте данните й.
Да приключваме.
Имам и друга работа.
Вече размножих 310.
Благодаря. - Това е "Латернаджията".
Някои може да знаят хубавата... - Да, да, хайде. И така.
Ето ме. Изглеждам така.
Гледайте, гледайте.
Потърсете останалото в Гугъл.
Кой ще започне?
Вие. - Да.
Хелмут.
Дайте тон.
Добре. Да пееш сам е едно, а с други съвсем друго.
Повече трябва да слушате, отколкото да пеете.
Ела. Застани в средата.
Застанете в кръг. Хайде.
Ръце на раменете на другите, съберете главите.
Само ще гледам.
Ела.
Така.
Който иска, може да пее заедно с Хелмут.
А вие?
Здравей. Аз съм Щефан. - Добре.
Тон.
Затворете очи.
Добре, добре. Да, точно така.
Ще играем на една игра.
Който иска, може да промени тона.
Предизвикателството е да бъде само един,
а не двама едновременно.
Как ще разберем със затворени очи?
Няма нужда да идвате.
Тук ли? - Да, тук живея.
Мислехте, че съм милионер. - Мислех, че един хит ви урежда.
Аз продадох правата.
Наложи се.
Когато я чуя по радиото, се дразня, че друг печели от нея.
Разбирам. - Сам ще стигна до апартамента.
Ще се видим утре на репетиция.
Ако още съм жив.
Шегувате се, нали?
Няма да го направите.
Как мислите вие?
По дяволите.
Наистина беше шега.
Сега нищо не помага. Естествено, че ще го кажете.
Пошегувах се.
Искам да се прибирам. - Няма да стане.
Наруших вътрешния ред. Помогнах ви да избягате.
Ако се самоубиете, ще ме провалите.
Тук ли живеете с 20-те си котки?
Забавно. Не пипайте нищо. Ама че глупост.
Какво правите? - Улрике Майнхоф е имала дъщеря.
Наистина сте непоносим. - Знаете ли кое е непоносимо?
Този матрак.
Ако се будя в 4 ч., ми трябва нещо за четене.
От 4 ч. ли ровите във вещите ми?
Мислех, че скуката ще ме приспи, но беше интересно.
Може да се разменим.
Трябва да ме пазите по-добре. Можех да се самоубия три пъти тук.
Беше шега. - Престанете да се шегувате.
Това е много неприятно.
За мен също.
Включете вентилатора от горния бутон.
Останете тук. - Моля?
Ще работя и ще ви прикривам. Идвате ли с мен?
Трябва да поговорим на спокойствие.
Не смятам да правя нищо и искам да се прибера.
Ще седите вътре. - Друг път.
Ако изляза през прозореца?
Това нещо има аларма.
Реагира на движение. Настанете се удобно.
Какво е това?
Решението за изписването му.
Занасяш ли ме?
За малко щях да си изпатя.
Къде е?
Изписан. - От теб ли?
Реших, че така ще бъде по-лично. - Добре.
А проучването ти? - Върви добре
в голяма зала и с много хора.
Той идва доброволно
и разбра, че му помага. Да, малко се сближихме.
Ти си се сближила.
И аз съм замесена. Подправила си подписа ми.
Какво ще последва сега?
Да, именно. Какво?
Преди беше различно. Аз бях...
Аз бях... - Управител.
Да, на "Дера..." - "Дератерм".
"... терм", да.
Фармацевтичната промишленост.
Живели сме по целия свят.
Ванкувър, Банкок, Буенос Айрес.
И работехме там.
Когато се пенсионирах, Елен поиска да се приберем.
При внуците.
Да. - Не, никой не знае.
Знаят само, че си почивам.
Бърнаут.
Звучи по-добре.
Вярно е. Бърнаут се свързва с работа.
Депресията...
... е за неудачници.
Не можех да я оставя вкъщи. Бившият беше там.
Когато мама го види, му крещи,
а после децата реват. Той крещи и после...
Извинете. Какъв беше въпросът?
Е, да. Може би съм тъжна.
Може и да е единствена възможност да отделя време за себе си.
Мисля,
че тя роди и дъщеря, но не съм я виждал.
Представете си го само.
Имам внуче. Аз съм дядо Уве.
И така животът си тече.
Мисля, че не харесвам хората,
но въпреки това съм самотен.
С ножица. Не беше дълбоко, но стана по време на час.
Защо някой постъпва така?
Защо?
Трябва да говориш.
Мисля, че преди това никой в класа не я забелязваше.
Всички гледат в телефоните си. Те развалят децата.
Това, което гледат по цял ден, унищожава душата.
Какво да се прави? Провеждаме терапия с нея.
Ако влиза онлайн, й вземаме телефона, но е трудно.
Има силна воля като майка си.
Аз си мислех,
че хората нямат причина да тъгуват.
Но те винаги имат причина да бъдат тъжни.
Ако човек има време,
той тъгува.
Обмисляха да въведат брутно социално щастие,
но тези горе и така са претоварени.
Благодаря. - Не служат за пример на никого.
С един колега мислехме... - Вече не записва.
Добре.
И така, ваш ред е.
За какво?
За интервю. - Не става дума за мен.
Другите не го знаят. - Да, но сега не са тук.
Може да си спестим играта.
Може да почувствате облекчение, ако разкажете за живота си.
Между другото,
трябват ми няколко часа
без придружител.
За какво? - Аз имам уговорка.
Среща ли? - И така може да се каже.
Да, това е хубаво.
Добре. - Доведете я.
Какво? - Намерете си тихо ъгълче.
Няма да ви преча.
Важно е да има какво да очакваме.
Подобрява прогнозата.
Започваме ли?
Съберете се.
Любима песен. - Да.
Каква да е ли? - Трябва да означава нещо за вас.
И да я изпеем пред всички.
Ще се опитаме. И така, кой ще започне?
Чудесно.
Какво си подготвила?
Шегуваш се. - Тя ми е любимата.
Защо? Какво има? - Нищо.
Само да знаете, че ако още веднъж някой запее песента,
аз приключвам.
Нали? Кой иска?
Ти.
Аз? Сами.
Сами. Какво избра?
Get Lucky. - Запей я.
Малко по-силно.
Имаш ли я в телефона? - Да.
Добре, разбрах.
Да. Хелмут.
Да. - Ще направим ли опит?
Кой друг има нисък глас?
Мисля, че аз имам.
Мъжете с по-висок глас.
Добре.
Чудесно.
Добре. Кои жени са с нисък глас?
Ти пей малко по-високо.
Ела. Включи се.
Трябваше да пеем коледни песни.
Чао.
Ще ми дадете ли една цигара? - Да.
Благодаря. А огънче?
Нали можеш сам да я изпушиш?
Благодаря. Чао.
Пази се.
Дай го.
Гласовата поща на Нина Дитрих. Говорете след сигнала.
Нина, обажда се Даниел. У нас не става,
но намерих чудесно място за срещата в една кръчма.
Какво правите тук?
Повече няма да спя на пода. - Моля?
Очите ми се подуват. Утре ми е важен ден.
Какво има утре? - Срещата ми.
Срещата. - Трябва да изглеждам добре.
Тогава спете седнал. Вън. - Вие спете седнала на гаден матрак.
Утре е най-важният ми ден от много години.
Трябва да бъда отпочинал.
Моля, освободете веднага леглото.
Това е личното ми пространство. - Затворете.
Това е моето жилище. Няма да спя на пода като куче!
Аз лежа тук.
Тежа 80 кг. Какво ще направите?
Дамата ви?
Тя...
Нали видяхте.
Искате ли ние с вас...
Какво? - Да поговорим.
Обещах да няма терапия,
но ще се съгласите, че това положение не е добро.
Отговорете искрено на следващите въпроси.
Колко пъти обмисляхте самоубийство през тези седем дни?
10 е "често", 1 е "нито веднъж". - От интернет ли е?
Не.
От Социалната психиатрична служба.
Интересът личен или професионален е?
Предлагам аз да задавам въпросите.
Ще посегнете ли на себе си - да или не?
Дали аз искам?
Остави ме на мира. - Никой не иска да ти бъде бавачка.
Ако се питате, татко й взе телефона. - Защо?
Публикация с вас на заден план.
Има цели 17 харесвания.
Успех. Днес е настроена бойно.
Хора.
Здравей.
Има промяна в плана. Сами е подготвил изненада.
Как изгледаш ти?
Елате. Чакаме ви.
Идват.
Мислех си днес да репетираме на друго място.
Тук ли? - Да, елате.
Погледни.
Невероятно.
Да ти помогна ли?
Как го намери?
Обичам да се разхождам сам.
Където спя, не е много тихо. - Какво ще правим тук?
Не.
Защо си тук?
Това с публикацията не ти се получи.
Беше провал. - Да.
Можех да ти го кажа и преди това.
Никой не се интересува от мен. - Добре.
Защо си тук сега? Очевидно не искаш да пееш.
Досега почти не съм те чул. - Няма да пея пред всички.
Не си длъжна.
Спокойно.
Ако се страхуваш, има един трик.
Не ме е страх. - Лесно е.
Трябва да пееш за някого. - Не се страхувам.
Тогава не мисли толкова за себе си.
Глупости. Звучи гадно. - Мислиш ли?
Всички ме зяпат. - Почакай.
Обърках се. Какво искаш - да те гледат или не?
Майната ти.
Добре, ще те питам друго.
Защо тази песен?
Не знам.
Известно време я слушах. - Добре. Кога?
Преди две години. - Какво стана тогава?
Нищо. - Нищо.
Никой.
Кой?
Мама.
Какво стана с майка ти?
Добре.
Изглежда добре. Благодаря, Мони.
"Дексис Миднайт" какво? - "Рънърс".
Кои са те?
Беше моята песен за Елен.
Коя песен? - Те имаха само един хит.
Не са единствените.
Сега я познах.
Беше му забавно заради името. Елен, Айлийн...
Беше... Как беше?
Доро. - Да, дъщеря ми.
Имаше концерт и...
Доро завършваше, а Хелмут беше в Хонконг.
Бях ли? - Да.
Помислих си: "Това беше.
Най-малкото дете си тръгва, а ти дори не забелязваш".
И с Мориц стана същото.
Аз бях малко...
Замислих се.
Доро каза: "Ела с мен на концерт".
Можеше да бъде хубаво.
Не познавах групата, но чух нашата песен.
Изведнъж Хелмут се изправи пред мен. Не е бил в Хонконг.
Да. - С Доро бяха намислили нещо.
Той каза, че ще напусне,
ако аз поискам.
Поиска отново да се омъжа за него за остатъка от живота ни.
По време на песента. - Да, беше се постарал.
Е, и?
Да.
Хелмут.
Къде е Доро? - Какво?
Да я вземем. Не може да стои до късно.
Не, Хелмут. Доро е на 39 години.
Не говори глупости!
Скъпи, пийнах малко повече. Ще ме прибереш ли?
Естествено. Ще докарам колата.
У мен ли беше ключът?
Заповядай.
Благодаря. - Сега ми дай ръка.
Ето. - Да не се спъна.
Хвани се.
Кажи "лека нощ". - На кого?
Лека нощ.
Благодаря. - Идваш ли?
Лека нощ.
Как ли издържа тя? - Всеки си мечтае за това.
Аз не бих могъл.
Не. - Уве настоява.
Различавам професионализъм от пиянска вечер в кръчмата.
Внимавайте.
Проучването се базира на щастие. Възможно е да се заразите.
Колко такива обърнахте?
Уве казва, че ако не пиете с нас, утре няма да дойдем на репетиция.
Всички ли ще ме изнудват?
Какво е това? Какво държите там?
Имате ли друго?
Да.
Боже мой.
Докторката пие повече от всички.
Да. - Всички си имаме минало.
Вашето сигурно е на руска атомна подводница.
Нали можете да шофирате?
Мога да ви откарам и в будна кома.
Автоматизирал съм го. - Аз нямам книжка.
Цял живот пътувам с таксита. - Значи имаме нещо общо.
Благодаря.
А вие? - Ще върви пеша.
Живее зад ъгъла.
Утре всички ще научат. - Че сме двойка ли?
Много смешно.
Идвате ли?
Става хладно, щом слънцето залезе.
Дамата ви ли?
Съжалявам, че стана така. Друг път. Всичко хубаво.
Имам още няколко въпроса.
Истина за истина. Ще се справите ли?
Коя е най-гадната, най-тъжната депресираща история в живота ти?
На "ти" ли сме вече? - Аз да.
Или нищо не ти хрумва.
Сещам се за няколко. - Кажи ми най-лошата.
Със сестра ми искахме да впечатлим мама.
Участвахме в акция
за осиновяване на носачки.
Бяхме много доволни.
Стояхме на един паркинг с още 12 души.
Дойде един камион.
Отвориха го и там имаше
около 1000 нещастни създания, натъпкани вътре.
Не си виждал нищо подобно.
Нямаха пера, някои бяха със счупени криле.
Във всеки случай
пъхнаха едно такова същество в нашия кашон.
Бяхме изрязали прозорец и бяхме нарисували
нещо като къща да казва: "Добре дошла".
После затвориха вратите на камиона
и аз попитах какво ще стане с всички други.
Мъжът дори не разбра какво исках.
Какво стана с кокошката? - Умря след три дни.
Това е най-депресиращата история, която съм чувал.
Не, аз научих нещо важно.
Трябва да се мисли в мащабен план.
Не бива да губим време, ако ще помагаме.
Сега си ти.
Какво беше съобщението?
Бяха моите две страници в неделния брой на вестника.
Шегуваш се.
Дали са неделното интервю на американец.
Той промотира филм за супергерой.
Преместили са ме в общата рубрика,
но са дали и това място. - На кого?
На куче. - На куче ли?
Изгубили го по време на отпуск и то се върнало само пеша
от 2000 км.
Това е много добра история. - По-добра ли е от моята?
Вече разбирам. - Какво?
Отворената врата на апартамента, изстрела в бузата.
Не е означавало "отивам си",
а "все още съм тук".
Твой ред е.
Искам нещо, което не би ми казала.
Никой не те търси.
Какво? - Беше изписан.
Стига, никой няма да те търси седмици наред.
Чакай.
Има ли и друго, което криеш от мен?
Не, по един въпрос. Мой ред е.
Наистина ли искаш да се самоубиеш?
В момента ли?
Не.
Вчера или...
... утре?
Сега не си го представям.
Доволна ли си?
Има ли друго, което криеш от мен?
Избирам предизвикателство.
Добре.
Сега ще те докосна.
Или предпочиташ истината? - Не, давай.
Не може да се бършеш.
Какъв е проблемът с докосването? - Никакъв.
Само не ми харесва. - Винаги ли е било така?
Стана постепенно.
Защо ти отговарям? - Хвана се.
Мой ред е.
Щом мразиш песента, защо си я написал?
Като студент написах теза
за шаблоните в попа и...
За да го демонстрирам, събрах всякакви компоненти от стари хитове
и ги смесих така, че едва беше законно.
Това ли е всичко?
Приятел я изпрати в едно радио и тя стана...
... голям хит.
Казах си, че е иронично и накрая ще хвърля бомбата.
Но?
В един момент вече не беше иронично.
Песента победи. Беше по-силна от мен.
И парите са били добри. - Това също.
Добре, докосни ме тук.
Наистина ли? - Да.
Всичко наред ли е? - Приятно е.
Сега тук.
Добре, това е... - Това...
По-добре да направя това.
И...
... изведнъж можеш?
Замълчи.
Това е чудесно.
Ръцете ти... - Настрани ли?
Става ли така? - Да.
Боли ли?
Браво, Лиси.
Толкова ли си глупава?
Щефан!
Супер. - Има 25 000 харесвания.
25 000 ли?
Става неудобно. - За една нощ. Страхотно.
Щефан, виж. Сега си ти. - Какво става тук?
Сами е качил видеото на Елаха.
И?
Достигна 700 000.
Жълтите вестници го пуснаха в банерите си.
Не, че ги чета. Освен при фризьора.
И на фризьор не ходя. Кога?
Естествено, така си качват тиража.
Трима бедни стажанти по цял ден преравят мрежата.
Спортни редактори. - "Шпрингер"?
Вече не. Напуснах с Райхелт.
Коя е тази?
Елаха. - Коя?
Елаха. - Тя пее хубаво.
Да. - Благодаря.
Може да се каже.
Имаме повод да празнуваме. - О, да.
Да.
Може ли да...
Дано не е безалкохолна.
Да. - Ще бъде странно да откажа.
И така...
Да.
Надявам се нашето проучване
да има огромен успех.
Без доверие и ангажимент от ваша страна нямаше да стане.
Благодаря.
Какво означава това?
Приключихме. - Как така?
Завърши. Край.
Днес ще репетираме моята песен.
Какво ще стане с нашия хор?
Има недоразумение. Това не е хор, а проучване.
Проучванията имат край и ние стигнахме до него.
Поздравления. Наздраве.
Може ли да кажа нещо? Лиси, ела за малко.
Сега.
Откога са на "ти"? - Да, нали?
Те са... - Не са.
Какво правиш сега?
Не разбирам въпроса. - Няма връзка с проучването.
Нали? - Глупости.
Има по-важни неща от нас. Да запазим професионализма.
Да, защото това е много професионално.
Може би си прекалено замесена.
Вярно е и това приключи.
Пет седмици стигат. Данните не са много, но стигат.
Радвай се. Свободен си. - Какво?
Извинете,
получих съобщение от телевизия,
от късно шоу. - От късното вечерно шоу.
Да, те питат дали...
Дали ще участваш с хора си от хора с депресия.
Да.
Да не си посмял.
Какво? - Откъде имат номера ти?
Аз нямам представа. - Може би искат да пеем.
Мислиш ли? - Разбира се.
За тях това е злато. - Ще трябва да отида на фризьор.
Ще ме покажат. Отивам за колата. - Хелмут, стой тук.
Не може да го направиш. Ела за малко.
Не, аз искам... - Сега.
Те не са здрави хора.
Момент. Какво?
Разпускаш хора. Помисли за тях. - Това не е хор.
А хората? - Носим отговорност.
Колко деца има Уве? - Аз ли?
Не слушайте.
Две дъщери.
Това няма значение. - Не и за Уве.
И двете отдавна не му говорят. Впрочем, затова е нещастен.
От колко години Сами чака решение?
Това е подло. - Не знаеш.
Не я интересува. За нея сте точки по скала от -5 до +5.
Не е изпълнение за късно шоу.
Не решавам аз. Попитай хората какво искат.
Каквото всички искат, много ясно. - Ето.
Забранявам!
Моля.
Предлагам първо да репетираме,
а след това може да разговаряме.
Тръгваме си.
Лека нощ.
Сандра, приберете се. - Да вървим.
Мислите ли, че го прави за вас? За него няма хора, а публика.
Хората са средство за постигане на целта.
Тогава имаме нещо общо.
Да се съберем. Доближете глави.
Само един тон.
Здравейте.
Оставихте ми съобщение. Точно така.
Утре ли?
Да, ще дойдем утре.
Ето го вашия хит.
Знаят само, че съм в почивка.
Да. Вие как го приемате? - Не става дума за мен.
Да, извинете.
Как го приемате? - Не става дума за мен.
Да, извинете.
Не е ли достатъчно дръзко?
Изглежда супер. - Да.
Ще пие само вода.
Призлява ми. - И на мен.
Извинете, може ли още лак? Косата ми е смачкана.
Мога сама. Благодаря.
Лена, мръдни. Хайде. - Добре.
Ще спадне.
Може ли да го оправите? Потя се като салам на филия.
И аз.
Как изглеждаш?
Прекалено ли е? - Не.
Не. - Къде е шефът?
Даниел. - Да.
Здравей, публика.
Показаха ли ти изхода? - Да.
Отиди направо там и седни на дивана.
Разговорът преди или след изпълнението е?
Все едно, ще питам някого. След това е.
Даниел. Остави.
Даниел.
Здравей.
Здравей. Как си?
Брадата посивя и напълнях. - Да.
По-важното е как си ти.
Супер. - Изглеждаш страхотно.
Чувствам се прекрасно. - Чудесно.
Невероятна история. Дори не знаех, че ти...
И Каролин има такива фази, както знаеш.
Много вдъхновяващо. Трябват ни такива истории.
Да. - Върхът.
Да го обсъдим отпред, нали? - Да.
Да не издаваме всичко тук. - Естествено.
Супер. Радвам се, че се върна.
Даниел?
Даниел, ела. - Да.
Да? - Грьомел-Валдщет.
Здравейте.
Ето я най-добрата група.
Отпуснете се и се насладете. Това е.
Кроасан ли си ял? - Моля?
Имаш пудра захар. - Не искам да ви тревожа, но...
Къде е Хелмут?
Съжалявам. Това е против правилата, но исках...
Влезте.
Не вдига. - По дяволите.
Щефан.
Дали нещо е станало? - Не. Сигурно са объркали пътя.
Звънни отново. Нямаме време.
Дай ми го.
Хайде, Хелмут.
Откога? - От тази сутрин.
Извадих му дрехите, както винаги.
Изведнъж ме попита
коя съм,
какво правя в къщата му.
За пръв път
не ме позна.
Веднага разбрах, че няма да се справя,
но аз му обещах,
дори два пъти,
да разчитаме един на друг.
Там ще се грижат по-добре за него. - Да, чудесно е.
Ако има пари, всичко върви като по вода.
Но видях как ме погледна,
когато си тръгнах.
Не беше тъжен или ядосан,
а само изненадан.
Вече не ме познава, но е объркан
защо го оставям сам с всички непознати.
Група хора се среща в психиатрична клиника
и решава да победи тъгата си, като пее.
Хора, започваме. По местата. - И?
Нищо.
Как да намеря тона? - Какво?
Вярно?
Какво? Не, не. Само без паника.
Имате тон. - Без Хелмут...
Посрещнете Даниел Новак и приятелите му от клиниката.
Пейте.
Хайде.
Понякога е добре да се записва. - Няма никакъв проблем.
Ще започнем отначало. - Юрген.
Спокойно, ще повторим.
Да започнем ли отначало? - Да повторим.
Добре. Трябва ли ви нещо?
Беше празник за ушите, изпълнено с много вкус.
И аз ще се депресирам, ако пея като нея.
Липса на талант, но дързък тоалет.
Ехо?
Отворете.
Отворете вратата.
Сега имате хит
Добре.
Гласовата поща на Сандра. - По дяволите.
Гадост!
Няма смисъл.
Изключени са.
Откъде знаеш?
Проверих.
Браво за вчера.
Песента не е толкова лоша.
Да.
Щастлив ли си?
А ти?
Как е проучването? - Супер.
Стана по-добре от очакваното.
Добре. Всички станаха ли подобаващо по-щастливи?
Да, но всички знаят, че пеенето носи щастие.
Не ставаше дума за това.
А за какво?
За теб.
Какво? - Кривата ти тръгна рязко нагоре,
а почти не си пял.
Мислех, че аз съм...
... червеят на кукичката. - Беше рибата.
Другите бяха стръвта.
Знаеш ли какво още носи щастие?
Почти няма проучвания,
защото сега не се вписва в нашия гаден свят.
Да помагаш на другите.
Естествено, не е зрелищно. Никой не плаща за това,
докато в живота ти не влезе
егоманиак,
пристрастен към допамина,
който сам си е център на вселената.
Ако точно при него маркерите на щастие рязко скочат нагоре,
точно когато започва да мисли за другите,
тогава данните са... - Легитимни.
Обадиха се от клиниката.
Фондацията на някакъв милиардер, вероятно забогатял
от детски труд и търговия на оръжия и станал алтруист на старини,
ми предложи мащабно проучване с пълно финансиране.
Най-после някой вижда смисъл в проучването на щастието.
Честито. - Благодаря.
Можеш ли да използваш името ми?
Да, ти ми подписа.
Така ли?
Мислиш, че всеки ти иска автограф.
Ужасно.
Бях принудена да се приспособя.
А ти как си?
Чудесно, благодаря.
А защо си тук?
Някой от нас ли е? - Хейзел.
Здравей. След малко ще...
Какво? - Какво става?
Елаха.
Качила е видео на живо ли?
Дала е на злобните хора каквото искат.
Какво са написали? - Не искаш да знаеш.
Ние сме ужасен вид.
Хора.
Как е тя?
Физически е добре.
Как я намерихте?
Аз я следвах. - Сами видя видеото.
Уве разпозна покрива, на който стоеше.
Повикали сте полиция.
Не. - Знаеш как реагира на властите.
Отидохме там.
Вие ли? - Кой друг.
Сандра й отвлече вниманието. - Сами я хвана.
Боже.
Оттогава не е казала нищо.
Вчера каза нещо.
Какво? - Аз решавам за живота си.
Тя е в безопасност. Най-добре вие си тръгвайте.
Да.
Може ли да говоря с нея?
Не е в безопасност.
Никой не е в безопасност, ако не го иска.
Повярвайте, само аз я разбирам. Нека поговоря с нея.
Не ти разказах втората част от историята.
От коя?
Как умря кокошката.
Не.
Аз я убих.
Взех я в леглото си.
Страхувах се, че ще измръзне,
ще й бъде самотно или нещо друго.
Сутринта беше мъртва.
Сигурно съм я стискала силно или съм я затиснала в съня си.
Три дни не станах от леглото.
Буквално.
Не можех да пия, нито да ям.
Не ми се ходеше и до тоалетна.
Третия ден мама ме принуди да пия, за да не вляза в болница.
Бульон. - Разбира се.
Но не...
Иначе щеше да се похаби.
Майка ти е много корава.
Кокошката също.
Как да стане, Даниел?
Ако се посветя на нещо, то се обърква.
До каквото се докосна, завършва с катастрофа.
Трябва да ме държат далече. Не нося щастие на хората.
Може би не си се посветила прекалено,
а недостатъчно.
Тя иска да говори с вас.
Здравей. - Затвори вратата.
Как си?
Спусни завесите.
Добре.
Дай ми телефона си.
Моля? - Те не ми дават моя.
Какво ще правиш?
Добре, ти провери. - Какво?
Колко гледания има. - Видеото ли?
Няма никакво значение. - Точно ти ли го казваш?
Няма да го направя. - Тогава изчезвай.
892 000.
А колко коментара?
Погледни ме.
Мислиш ли, че ми се е получило, че водя много щастлив живот?
Аз не съм като теб. - Всички го казват
и пак всеки иска да бъде прочут. Защо е така?
Повярвай, ако го постигнеш, правиш всичко да го задържиш.
Така се излагаш и се прочуваш, но не както искаш.
Въпреки това продължаваш, докато станеш...
... жалък.
Срамуваш се, че те гледат, но все пак продължаваш.
По-лошото от това да бъдеш жалък е...
Да бъдеш невидим.
Никой не ме вижда.
Вече съм жалка.
Не разбирам. Какво носи щастие?
Да не се въртиш около себе си.
Джакпот. С три деца трябва постоянно да съм на седмото небе.
Ако казваш, че всички сме били по-щастливи,
това е хубаво, нали?
Вярно ли е? Всички ли?
И Елаха ли? - Категорично според резултата.
Беше щастлива. - Въпреки това сме тук.
И не можем да помогнем.
Това ме побърква. Никой ли няма идея?
Може би той е прав.
Кой? - Трябва да дам нещо от себе си.
Така ще ме допусне.
Защо хората са такива?
Кой? - Защо се радват да стъпчат някого?
Ние сме дефектен вид. Време е да изчезнем.
Не трябваше ли да ме насърчаваш? - Аз не знам нищо за живота.
Житейски мъдрости ще намеря и в Инстаграм.
Слънцето навън не стига, ако не грее вътре.
Ако вътре нищо не грее?
И аз се питам това от 49 години.
И?
Мисля, че трябва да приемеш получаваната любов
и да се надяваш да е достатъчна.
Но тя не стига. - Не.
Може би Лиси е права. - За какво?
Може би не е важно колко любов получаваш.
А какво?
Забрави какво казах за Лиси.
Какво правиш? - Разкривам се.
Това ли си ти? - Керъл Кинг.
Замълчи. - Веднага престани.
Хората си имат достатъчно проблеми.
Какво те прихваща?
Защо ме нападаш така?
Ще ми върнеш ли телефона? - Моля?
Той ми обеща. - Какво съм направил?
Сериозно ли?
Ще кажа нещо за финал и излизам.
Смятах това приложение за прозорец,
но то е огледало.
За всички, които вчера гледаха
и ме наругаха,
това е вашето огледало.
Погледнете се.
Чао.
Изтриване на профил
Изтрий
Затова ли поиска телефона ми?
Казах, че не съм като теб. - Можех да си спестя думите.
Не бих казала.
Прозорецът ти беше отворен. Чудех се дали да те изненадам,
но капачката на коляното ми още не е на мястото си.
Какво правиш?
Напуснах, преди да са ме уволнили.
Чакай, аз...
Чух, че искат да проведеш проучване.
В крайна сметка беше хубава история.
Да, при условие аз да не участвам.
Може би така е по-добре.
Важна е темата.
Всичко хубаво, Даниел.
Даниел. - Не се стряскай.
Не изглежда чудесно, но ветеринарът ще я закрепи.
Боже.
Да, да.
Знаеш ли какво още каза? - Не.
Че всеки момент може да умре от шок,
защото е толкова хубаво.
Мисля, че не си имала вина.
Знам, че една кокошка не е толкова важна,
но за тази кокошка това е целият свят.
В Инстаграм ли го прочете?
Прекалих ли? - Да.
Исках да те поканя да излезем на втора среща.
Няма да сме сами. Имам група от аматьори
и ни липсва един глас.
Проверяваме дали пеенето прави нещастните щастливи.
Добър апетит. - Благодаря.
Благодаря много.
Хубава торта.
Изглежда добре.
Яж, скъпи.
Лиси.
Ела. - Моля те, не мога.
Хайде.
Не мога. Ще го разваля.
Защо плачеш?
Само така, скъпи. - Виж, уредих най-добрите места.
Аз...
Ние...
Хелмут, искаш ли...
Искаш ли отново да се ожениш за мен
за остатъка от живота ни.
Аз...
Съвсем си откачила. Що за въпрос е това?
Разбира де, Ели. Разбира се.
Превод СВЕТЛА ВАСИЛЕВА
Филмът е обработен в ДОЛИ МЕДИЯ СТУДИО